Номер провадження 2/754/5923/26
Справа №754/2887/26
РІШЕННЯ 
Іменем України

24 червня 2026 рокуДеснянський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Сенюти В.О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -
ВСТАНОВИВ:
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду міста Києва із позовом до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.
Стислий виклад позиції позивачки та заперечень відповідача
Подану позовну заяву обґрунтовано тим, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.06.2017 до 02.06.2023. У період шлюбу народилася донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 02.06.2023 стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 05.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи розмір аліментів, судом було прийнято до уваги ту обставину, що відповідач має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає з відповідачем. Проте, станом на день подання позовної заяви, син відповідача ОСОБА_4 досяг повноліття, з відповідачем не проживає та виїхав на постійне місце проживання до ФРН. Відтак матеріальний стан відповідача змінився. Крім того, відповідач проходить військову службу та має достатню матеріальну можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. На підставі викладеного, позивачка просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 02.06.2023, збільшивши з 1/6 на частки від усіх видів заробітку (доходу), але не більше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив у задоволенні позову відмовити, через необґрунтованість. Відповідач заперечує, що його матеріальний стан покращився. Повнолітній син навчається та відвідує міжнародний підготовчий клас у професійному коледжі. Після закінчення коледжу планує продовжувати навчання у ФРН. Хоч навчання і безкоштовне, проте витрати на харчування, проїзд та інші витрати покладаються виключно на відповідача. Крім того, на утриманні відповідача також перебуває його мати. Також, відповідач вказує на те, що у зв`язку із досягненням сином повноліття, відповідач перестав отримувати пенсію по втраті годувальника в сумі 3038,00 грн. Отже, матеріальний стан відповідача не покращився. Відповідач вказує на те, що позивачка, звертаючись до суду із вказаним позовом не надає докази, що витрати позивачки на дитину збільшилися. 
Представник позивачки подала відповідь на відзив, відповідно до якого просила позов задовольнити. Вказує на те, що відповідач не надав докази несення ним витрат на повнолітнього сина. Відомості, які вказані у довідці про навчання повнолітнього сина не є актуальними. Крім того, переклад довідки здійснено невідомою особою, що викликає сумнів у її достовірності.
Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, відповідно до якого просив у задоволенні позову відмовити. Відповідач вказує на те, що хоч навчання сина у ФРН є безкоштовним, проте супутні витрати, які включають витрати на проживання, харчування, кишенькові гроші покриваються саме за рахунок відповідача, оскільки мати ОСОБА_4 - померла, а інших родичів по лінії матері у сина немає. Повнолітній син продовжує навчання, не має самостійного доходу та перебуває на повному матеріальному утриманні свого батька. Надана довідка від 28.11.2025 має переклад на українську мову, який засвідчений директором Бюро перекладів. 
Процесуальні дії та рішення суду
Ухвалою від 24.02.2026 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24.06.2026 у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів - відмовлено.
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.
Фактичні обставини справи
Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.06.2017 до 02.06.2023, про що свідчить копія свідоцтва про шлюбу та копія рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02.06.2023.
Відповідно до копії свідоцтва про народження, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , сторони по справі.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 02.06.2023 стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 05.04.2023 і до досягнення дитиною повноліття.
Суд, ухвалюючи рішення 02.06.2023 виходив з того, що неповнолітній син відповідача ОСОБА_4 проживає разом з відповідачем та перебуває на його утриманні, мати якого померла, відтак утримання сина займається відповідач одноособово.
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_4 батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , про що свідчить копія свідоцтва про народження.
07.04.2010 у зв`язку із розірванням шлюбу між відповідачем та ОСОБА_5 , остання змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть.
Відповідно до копії довідки від 28.11.2025, повнолітній ОСОБА_4 мешкає у м. Штольберг, у 2025/2026 відвідує професійний коледж міжнародний підготовчий клас - 1 рік навчання. Початок навчання 01.08.2025, очікуваний кінець навчання - 31.07.2026.
Мотивувальна частина
У чч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Положення ч. 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, позивачка посилається у позовній заяві на те, що матеріальний стан відповідача змінився, оскільки останній більше не утримує сина в силу досягнення ним повноліття та виїзду його за кордон.
Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14.12.2022 у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10.10.2023 у справі № № 682/2454/22 (провадження № 61-10748св23).
Так, доводи позивачки про те, що матеріальний стан відповідача покращився суд вважає неспроможними. Письмові матеріали справи всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України не містять належних, достовірних та достатніх доказів того, що матеріальний стан відповідача з моменту ухвалення рішення суду 02.06.2023 до моменту подачі відповідного позову покращився.
Твердження відповідача про те, що на його утриманні перебуває мати пенсійного віку, суд до уваги не приймає, оскільки всупереч ч. 1 ст. 81 ЦПК України стороною відповідача не було надано доказів вказаному в розумінні ст. 76-80 ЦПК України.
Надані копія свідоцтва про народження відповідача, довідки про доходи ОСОБА_8 , а також медичні довідки на її ім`я не свідчить про те, що остання перебуває на утриманні відповідача.
Заперечення сторони позивача щодо не доведення відповідачем несення ним витрат на утримання сина, суд приймає критично. 
Так, письмові матеріали справи містять докази того, що повнолітній син відповідача - ОСОБА_4 навчається в коледжі, при цьому письмові матеріали справи не містять доказів працевлаштування повнолітнього сина або докази його перебування у відповідному статусі, згідно якого останній отримує матеріальну допомогу від держави на території якої він перебуває. 
Крім того, надана довідка про навчання повнолітнього не містить даних про те, що ОСОБА_4 отримує стипендію, за рахунок якої останнього можна вважати фінансово забезпеченим.
Твердження сторони позивача про те, що дані у довідці від 28.11.2025 можуть не відповідати обставинам, що існують на даний час, суд до уваги не приймає, оскільки у довідці вказано про те, що навчання ОСОБА_4 триватиме до 31.07.2026.
Також наведені представником позивачки сумніви щодо наданого відповідачем перекладу довідки від 28.11.2025 суд до уваги не приймає, враховуючи положення ст. 12 ЦПК України, яка передбачає змагальність судового процесу. Крім того, наданий переклад довідки засвідчив дипломований перекладач Бюро перекладів «Апрєль».
Таким чином, у разі, якщо сторона позивача вважає, що переклад довідки не відповідає дійсним обставинам, що вказані на мові оригіналу, вказане не позбавляє сторону позивача права подати докази на спростування вказаної обставини. 
Разом з тим, сторона позивача таким правом не скористалась, натомість вказує про сумніви, намагаючись в такий спосіб дискредитувати наданий відповідачем доказ. 
Наведені відповідачем у запереченнях на відповідь на відзив обставини щодо особистого життя позивачки суд до уваги не приймає, оскільки вказані обставини не стосуються предмету спору та не є предметом доказування під час розгляду справи в порядку ст. 192 СК України.
Отже, враховуючи те, що позивачка не надала суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження покращення матеріального стану відповідача, на яке вона посилається як на підставу задоволення позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів не підлягають задоволенню.
Інші доводи наведені сторонами по справі не спростовують висновків суду. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору за подання вказаної позовної заяви.
Відтак, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України та висновок суду про відмову у задоволенні позову, судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку , встановленому Кабінетом міністрів України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 10, 76-81, 84, 141-142, 263-265, 273 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - відмовити.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.
Повний текст рішення складено - 24.06.2026.
Суддя:    В.О. Сенюта