Справа № 375/1424/25
Провадження № 3-в/375/8/26

ПОСТАНОВА
28 квітня 2026 року селище Рокитне

Суддя Рокитнянського районного суду Київської області Смик М.М., у межах розгляду справи про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 130 КУпАП та частиною 5 статті 126 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає на АДРЕСА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області клопотання ОСОБА_1 про розстрочку виконання постанови Рокитнянського районного суду Київської області від 10 грудня 2025 року про накладення адміністративного стягнення, -
ВСТАНОВИВ:
Постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 10 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП та піддано відповідному стягненню – штраф в розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн у дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. 
Стягнено з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 5 статті 126 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Не погоджуючись з постановою Рокитнянського районного суду Київської області від 10 грудня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказану постанову. 
Постановою Київського апеляційного суду від 2 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Рокитнянського районного суду Київської області від 10 грудня 2025 року залишено без змін. 
У квітні 2026 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про розстрочку виконання постанови від 10 грудня 2025 року, в якій просив розстрочити сплату штрафу рівними частинами щомісяця. 
Заяву мотивував тим, що сума штрафу у розмірі 34 000 грн становить для нього надзвичайно великий тягар, оскільки на його одноособовому утриманні та вихованні перебувають двоє неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також вказував на скрутне матеріальне становище. 
До заяви ОСОБА_1 долучив:
- свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,
-свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 ;
- довідку (ОР 104250020174 - банк 50046/50046) Управління пенсійного фонду України від 14 квітня 2026 року № 86, відповідно до якої ОСОБА_1 за період з жовтня 2025 року до березня 2026 року отримав допомогу в розмірі 14 868 грн.
У цій же заяві ОСОБА_1 також просив звільнити його від сплати судового збору.
Вивчивши подану заяву, суд (суддя) дійшов до таких висновків.
Відповідно до статті 301 КУпАП за наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, виправних чи громадських робіт або роблять її виконання неможливим, орган (посадова особа), який виніс постанову, може відстрочити її виконання.
За заявою ОСОБА_1 суд (суддя) вважає за можливе розстрочити сплату штрафу на дванадцять місяців, адже внесення повної суми у розмірі 34 000 грн одним платежем становитиме для вказаної особи надмірний тягар, зокрема, в період воєнного стану, який зумовлює певні фінансові обмеження, а також з огляду наявність у останнього на утриманні двох неповнолітніх дітей. 
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п. 53 рішення у справі «Гурепка проти України»).
Адміністративна відповідальність, застосована до ОСОБА_1 у цій справі була обрана виключно у межах санкції частини 2 статті 130 КУпАП, проте вона є вагомою та суворою, порівняно з переважною більшістю санкцій цього Кодексу.
Суд (суддя) зазначає, що долучені до заяви докази свідчать про обґрунтованість посилань про те, що сплата 34 000 грн одним платежем становитиме для ОСОБА_1 надмірний тягар, зокрема, в період воєнного стану, який зумовлює певні фінансові обмеження для багатьох українців, а також з урахуванням перебуванням на його самостійному утриманні двох неповнолітніх дітей. 
Щодо заяви про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору, суд (суддя) зазначає, що така заява задоволенню не підлягає, оскільки питання щодо стягнення з ОСОБА_1 у дохід держави судового збору у сумі 605,60 грн вирішено судом під час розгляду справи по суті, а саме 10 грудня 2025 року; постанова від 10 грудня 2025 року набрала законної сили. 
Керуючись статтями 245, 248, 268, 301 КУпАП,-
ПОСТАНОВИВ:
Заяву ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Розстрочити ОСОБА_1 сплату штрафу на 12 (дванадцять) місяців, шляхом внесення щомісячно платежів по 2 833,34 грн (дві тисячі вісімсот тридцять чотири гривні тридцять чотири копійки) кожен, починаючи з квітня 2026 року, кожного місяця до 30 числа. Повну суму штрафу виплатити до 30 квітня 2027 року. 
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору – відмовити. 
Після закінчення строку встановленої розстрочки строк пред`явлення до примусового виконання постанови в частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу - протягом трьох місяців.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Марина СМИК