ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2026	м. Дніпро	Справа № 904/1233/26	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Цибульської К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи
за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго", м.Київ 
до Державного підприємства "Первомайськвугілля", м. Дніпро
за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державного підприємства "Регіональні електричні мережі", м. Київ, 
за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м. Київ
за участю третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Фонд державного майна України, м. Київ
про стягнення заборгованості про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" у загальному розмірі 238 998 494,85 грн. 

Представники:
від позивача: Підпалий О.В., довіреність №52 від 30.12.2025 
від відповідача: не з`явися
від третьої особи 1: не з`явися
від третьої особи 2: не з`явися
від третьої особи 3: не з`явися

РУХ СПРАВИ В СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.
Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Державного підприємства "Первомайськвугілля", за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державного підприємства "Регіональні електричні мережі", третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" та третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Фонд державного майна України про стягнення заборгованості про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" у загальному розмірі 238 998 494,85 грн. 
Ціна позову складається з наступних сум:
- 83 976 038,96 грн – заборгованість за спожиту електричну енергію за період серпень 2019 року – жовтень 2019 року та за листопад 2020 року;
- 67 668 792,42 грн – інфляційні втрати; 
- 72 374 247,33 грн - 15% річних;
- 14 979 416,14 грн – пеня. 
Ухвалою від 17.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 06.04.2026.
В підготовчому засіданні 06.04.2026 позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. 
Відповідач, третя особа 1, третя особа 2 та третя особа 3 свого представника не направили, пояснень щодо неможливості бути присутніми в судовому засіданні суду не надали, про дату та час повідомлені належним чином.
Ухвалою від 06.04.2026 підготовче засідання було відкладено на 27.04.2026.
23.04.2026 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява на виконання вимог протокольної ухвали, в якій позивача було зобов`язано здійснити розрахунок відсотків річних, інфляційних втрат та пені по кожному акту купівлі продажу електричної енергії.
24.04.2026 через систему "Електронний суд" від представника третьої особи-2 надійшли пояснення.
В підготовчому засіданні 27.04.2026 позивач та третя особа-2 проти закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті не заперечували.
Відповідач, третя особа-1 та третя особа-3 свого представника не направили, пояснень щодо неможливості бути присутніми в судовому засіданні суду не надали, про дату та час повідомлені належним чином.
Ухвалою від 27.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 25.05.206.
В судове засіданні 25.05.2026 з`явився представник позивача. 
Розпочато розгляд справи по суті.
Відповідач, третя особа-1, третя особа-2 та третя особа-3 свого представника не направили, пояснень щодо неможливості бути присутніми в судовому засіданні суду не надали, про дату та час повідомлені належним чином.
Ухвалою від 25.05.2026 відкладено судове засідання з розгляду справи по суті на 01.06.2026.
01.06.2026 відповідач, третя особа-1, третя особа-2 та третя особа-3 свого представника не направили, пояснень щодо неможливості бути присутніми в судовому засіданні суду не надали, про дату та час повідомлені належним чином.
Суд продовжив розгляд справи по суті.
Позивач підтримав сою правову позицію.
Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.
Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
01.06.2026 судовому засіданні, в порядку ст. 240 ГПК України, оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.
Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача, встановив наступне.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" в частині повної та своєчасної оплати спожитої електричної енергії.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.
З приводу дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, слід зазначити таке.
За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.
Статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" визначено перелік відомостей, про юридичну особу, які вносяться до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зокрема, передбачено, що до Єдиного державного реєстру вноситься інформація для здійснення зв`язку з юридичною особою: телефон, адреса електронної пошти (пункт 18 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").
Частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" встановлено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Слід також відзначити, що місцезнаходження юридичної особи при здійсненні державної реєстрації, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" вноситься до відомостей про цю юридичну особу. За змістом частини 4 статті 17 вказаного Закону, державній реєстрації підлягають зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться у Єдиному державному реєстрі, тобто і зміна місцезнаходження, про що юридична особа має звернутись із відповідною заявою. Не вживши заходів для внесення до Єдиного державного реєстру відомостей про зміну свого місцезнаходження (в разі такої зміни), юридична особа повинна передбачати або свідомо допускати можливість настання певних негативних ризиків (зокрема щодо неотримання поштової кореспонденції).
Слід відзначити, що поштові відправлення на адресу відповідача, в яких, зокрема, містилася ухвала від 17.03.2026 було повернуто за зворотною адресою АТ "Укрпошта".
Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:
1) день вручення судового рішення під розписку;
2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;
3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;
4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;
5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Отже, в розумінні частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України відповідач є належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом; ухвала суду від 17.03.2026 вважається врученою відповідачу у паперовому вигляді, про що свідчить відмітка поштового відділення на конверті..
При цьому, до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.
Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.
Крім того, частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.
Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (далі – Правила).
Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил).
Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу (фізичну особу-підприємця). 
У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення. 
Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.
Враховуючи викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду. 
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.
За таких обставин можна дійти висновку, що невручення ухвали суду відбулось через недотримання відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю офіційною (юридичною) адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.
Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Так, ухвалою суду від 17.03.2026, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 
Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком. 
Слід наголосити, що у зв`язку з запровадженням на території України з 24.02.2022 (в період строку для надання відзиву на позовну заяву) воєнного стану, господарським судом був наданий додатковий час для надання можливості сторонам, зокрема відповідачу, реалізувати свої права під час розгляду даної справи судом та висловлення своєї правової позиції щодо позовних вимог позивача. У даному випадку додатково наданий один місяць господарський суд вважає достатнім та розумним строком для вчинення необхідних процесуальних дій за існуючих обставин воєнного стану та ситуації у Дніпропетровській області (місцезнаходження відповідача та суду), а отже, вважає за доцільне здійснити розгляд даної справи за наявними матеріалами.
Слід також наголосити, що відповідних змін до законів України щодо автоматичного продовження чи зупинення процесуального строку на вчинення тих чи інших дій внесено не внесено.
Отже, станом на 01.06.2026 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг та враховуючи обмеження, пов`язані з запровадженням воєнного стану, закінчився. 
Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено. 
Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. 
Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України). 
Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами. 

ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ-1.
Пояснення від третьої особи-1 не надходили.

ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ-2.
Третя особа-2 зазначила, що за результатами звернень ДПЗД "Укрінтеренерго", як постачальника "останньої надії", щодо розбіжностей між даними комерційного обліку в системі ММS (версія 2) за жовтень 2019 року та даними звітів, що надає Оператор системи розподілу ДП "РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРИЧНІ МЕРЕЖІ", ПрАТ "НЕК "Укренерго", як Адміністратором комерційного обліку (далі – АКО) двічі було ініційовано тристоронні зустрічі за участю представників ДП "РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРИЧНІ МЕРЕЖІ", ДПЗД "Укрінтеренерго" та АКО.
За результатами зустрічей було складено Звіти щодо врегулювання суперечок з питань комерційного обліку між ДПЗД "УКРІНТЕРЕНЕРГО" та ДП "РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРИЧНІ МЕРЕЖІ" від 21.10.2019 р. та 17.12.2019 р., які було підписано Позивачем та ПрАТ "НЕК "Укренерго" .
При цьому, представники ДП "РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРИЧНІ МЕРЕЖІ" від підпису Звітів відмовились.
В подальшому, ДП "РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРИЧНІ МЕРЕЖІ" не було виконано рішення Регулятора стосовно відображення обсягів споживання електричної енергії зазначеними вище споживачами в області своєї відповідальності та не було виконано рішення АКО щодо узгодження обсягів електричної енергії, зазначених ДП "РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРИЧНІ МЕРЕЖІ" в різних звітних документах.
На підставі зазначеного, зокрема, на виконання рішень прийнятих у "Звіті щодо врегулювання суперечки з питань комерційного обліку між ДПЗД "Укрінтеренерго" та ДП "РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРИЧНІ МЕРЕЖІ" від 17.12.2019 р., Позивач підготував та надав до ПрАТ "НЕК "Укренерго" дані по споживанню електричної енергії споживачами постачальника "останньої надії" з розбивкою на групи "а" та "б" згідно вимог Кодексу комерційного обліку електричної енергії та в обсязі, зазначеному в звіті ММS та Акті (за жовтень 2019) згідно актів приймання-передачі наданих послуг з розподілу електричної енергії, а ПрАТ "НЕК "Укренерго" на підставі п. 11 розділу ІX та п.4.5 розділу XI Кодексу комерційного обліку електричної енергії завантажив надані дані, як оціночні, в систему ММS (за жовтень 2019).
Враховуючи, що ДП "РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРИЧНІ МЕРЕЖІ" систематично передавало до АКО недостовірні дані комерційного обліку, ПрАТ "НЕК "Укренерго", керуючись ст. 6 Закону України "Про ринок електричної енергії", Положенням про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, п.п. 1.12.1, 1.12.3 Правил ринку електричної енергії, з метою забезпечення ефективного функціонування та розвитку ринку у сфері енергетики, листом №01/5095 від 06.02.2020 (додаток до листа) звернулася до Регулятора з проханням здійснити контроль діяльності ДП "РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРИЧНІ МЕРЕЖІ" та прийняти відповідні рішення. Після чого Регулятором було проведено позапланову виїзну перевірку за результатами якої було винесено Постанову №1554 від 12.08.2020 р. про накладення штрафу на ДП "РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРИЧНІ МЕРЕЖІ" у розмірі 1 700 000 грн. 
Крім того, третя особа-2 зазначає, що за результатом розгляду спору між ДПЗД "Укрінтеренерго" та ДП "РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРИЧНІ МЕРЕЖІ" Регулятор ухвалив Постанову №1664 від 02.09.2020 р. якою зобов`язав ДП "РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРИЧНІ МЕРЕЖІ" припинити порушення пункту 2.3 глави 2 Ліцензійних умов щодо забезпечення та здійснення комерційного обліку електричної енергії та обміну даними комерційного обліку відповідно до правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії та пункту 6.5 Типового договору щодо покладення обсягів електричної енергії, використаної споживачем Постачальника після дати, зазначеної Постачальником у вимозі про відключення, на Оператора системи шляхом завантаження до системи управління ринком фактичних даних про обсяги спожитої електричної енергії споживачами ДПЗД "Укрінтеренерго", сформованих без урахування обсягів спожитої електричної енергії підприємствами, в тому числі і по споживачу ДП "Первомайськвугілля" за період з 03.10.2019 р. по 21.10.2019 р.
Щодо листа №01/33516 від 04.08.2021 р., ПрАТ "НЕК "Укренерго" повідомляє, що цим листом було узагальнено інформацію щодо періодів та обсягів постачання ДПЗД "Укрінтеренерго" електроенергії споживачам, по яких розглядались суперечки щодо комерційного обліку між Позивачем та ДП "РЕГІОНАЛЬНІ ЕЛЕКТРИЧНІ МЕРЕЖІ" за 2019-2021 роки.

ПОЯСНЕННЯ ТРЕТЬОЇ ОСОБИ-3.
Пояснення від третьої особи-3 не надходили.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.
Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі є обставини укладання договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, наявність або відсутність заборгованості з оплати наданих послуг, строк дії договору, наявність прострочення оплати, правомірність нарахування штрафних санкцій.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №1023-р від 12.12.2018 (із змінами, внесеними розпорядженнями Кабінету Міністрів України №1520-р від 02.12.2020, №1692-р від 23.12.2021, №1061-р від 25.11.2022, №1004-р від 27.10.2023 та постановами Кабінету Міністрів України №1385 від 22.12.2023, №1403 від 10.12.2024) Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" визначено постачальником "останньої надії" на період з 01.01.2019 до 31.12.2025. Територією провадження діяльності зазначеного підприємства визначено територію України, крім території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.
На підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі – НКРЕКП) №1344 від 06.11.2018 Державному підприємству зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" видана ліцензія на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу. 
Згідно з частиною 1 статті 64 Закону України “Про ринок електричної енергії” №2019-VIII від 13.04.2017 (із змінами та доповненнями) постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі:
1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника;
2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника;
3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам;
4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником;
5) в інших випадках, передбачених правилами роздрібного ринку. 
Частиною 6 статті 64 Закону України “Про ринок електричної енергії” №2019-VIII від 13.04.2017 (із змінами та доповненнями) визначено, що постачальник “останньої надії” здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником “останньої надії”, що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник “останньої надії” оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.
Відповідно до частини 8 статті 64 Закону України “Про ринок електричної енергії” №2019-VIII від 13.04.2017 (із змінами та доповненнями) постачальник “останньої надії” здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.
Пунктом 1.2.9 глави 1.2 розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, №312 від 14.03.2018 (із змінами та доповненнями) (далі – ПРРЕЕ) передбачено, що постачальник “останньої надії” здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником “останньої надії”, зміст якого визначається постачальником “останньої надії" на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником “останньої надії” (додаток 7 до цих Правил), є публічним договором приєднання та вважається укладеним у визначених законодавством України та цими Правилами випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником “останньої надії”.
Відповідно до частин 1, 2 статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно з частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
На офіційному сайті Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності “Укрінтеренерго” https://uie.kiev.ua оприлюднений текст договору про постачання електричної енергії постачальником “останньої надії” разом з додатком №1 до договору – “Комерційна пропозиція №2 від 27.12.2018 для постачання електричної енергії споживачам постачальником “останньої надії”.
В пунктах 5, 9 частини 3 статті 46 Закону України “Про ринок електричної енергії” №2019-VIII від 13.04.2017 (із змінами та доповненнями) вказано, що оператор системи розподілу зобов`язаний при застосуванні процедур зміни/заміни електропостачальника надавати новому електропостачальнику інформацію про споживачів, приєднаних до його системи розподілу, яким здійснював продаж попередній електропостачальник, в обсягах та порядку, визначених Регулятором; надавати учасникам ринку необхідну для виконання ними функцій на ринку в обсягах та порядку, визначених правилами ринку, кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу, кодексом комерційного обліку та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.
Державне підприємства "Первомайськвугілля" (Споживач) приєднаний до Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (надалі - Договір) на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії» та комерційної пропозиції, розробленої з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та у відповідності до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. №312.
Державне підприємство «Регіональні електричні мережі» (далі – ДП «РЕМ», ОСР) визначено як Оператор системи розподілу (далі - ОСР) згідно реєстру суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, діяльність яких регулюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. 
ДП "Первомайськвугілля" перебувало на постачанні електричної енергії постачальником «останньої надії згідно даних отриманих від Оператора системи розподілу/Адміністратора комерційного обліку в період: січень 2019 року - березень 2019 року; липень 2019 року – жовтень 2019 року; листопад 2020 року.
За даними ДП «РЕМ» ДП "Первомайськвугілля" було віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник «останньої надії» з 01.01.2019р., що підтверджується листом ДП «РЕМ» від 29.12.2018р. № Д3-03/842 та переліком споживачів переведених на постачання електричної енергії до ПОН, який є додатком до цього листа (порядковий номер 9).
Відповідно до даних ДП «РЕМ» - ДП "Первомайськвугілля" було віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник «останньої надії» з 24.07.2019р., що підтверджується листом ДП «РЕМ» від 27.07.2019 р.№ 26/1012 та переліком споживачів переведених на постачання електричної енергії до ПОН, який є додатком до цього листа.
Також, згідно даних ДП «РЕМ» ДП "Первомайськвугілля" було віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник «останньої надії» з 10.11.2020, що підтверджується листом ДП «РЕМ» від 06.11.2019 р.№ 26/1346 та переліком споживачів переведених на постачання електричної енергії до ПОН, який є додатком до цього листа.
Відповідно до пункту 3.4.4 глави 3.4 розділу III ПРРЕЕ постачальник "останньої надії" здійснює постачання з дати припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.
Факт споживання електричної енергії споживачем підтверджується даними комерційного обліку (обсяги), що надає постачальнику «останньої надії» оператор системи розподілу/передачі, відповідно до положень пункту 10 ПРРЕЕ та згідно з Тимчасовим порядком визначення обсягів купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії електропостачальниками та операторами систем розподілу на перехідний період, затвердженим постановою НКРЕКП від 28.12.2018 № 2118 (далі – Тимчасовий порядок), а саме шляхом надання постачальнику «останньої надії» Звіту за фактичне споживання електричної енергії споживачами постачальника за розрахунковий період.
ДПЗД «Укрінтеренерго» та Відповідач підписали та скріпили печатками договори про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», Комерційні пропозиції та інші документи, а саме:
- Договір постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 27.12.2018р. № 128/01-12-18, Комерційна пропозиція № 2 від 27.12.2018р., що є додатком Договору постачання електричної енергії, Додаткова угода №1 від 29.03.2019р. до Договору постачання електричної енергії, Додаткова угода №2 від 12.04.2019 р. до Договору постачання електричної енергії;
- Договір постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 31.07.2019р., Комерційна пропозиція № 3 від 07.06.2019р., що є додатком Договору постачання електричної енергії, Додаткова угода №1 від 31.07.2019р. до Договору постачання електричної енергії, Додаткова угода №2 від 20.08.2019 р. до Договору постачання електричної енергії;
- Договір постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» від 18.01.2021р. № 23Т/3-01-21 , Комерційна пропозиція № 3 від 07.06.2019р., що є додатком Договору постачання електричної енергії, Додаткова угода №1 від 18.01.2021р. до Договору постачання електричної енергії.
Згідно з п. 2.1. Договору (предмет Договору) – Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору, що зазначені в Додатку 1 до Договору (комерційна пропозиція).
Згідно із п. 5.8. Договору - розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.
Орієнтована вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії Постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих Постачальником від Оператора системи розподілу (передачі).
Пунктом 4.4. Комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019р., встановлено, що після завершення Розрахункового періоду та отримання даних від ОС Постачальник надсилає на адресу електронної пошти Споживача скановану версію Акту купівлі-продажу, підписаного зі свого боку.
Споживач в триденний термін після отримання сканованої версії Акту купівлі-продажу зі свого боку підписує його та направляє скановану версію Акту купівлі-продажу на адресу електронної пошти Постачальника.
Оригінал Акту купівлі-продажу у двох примірниках надсилається поштою на поштову адресу Споживача. Підписаний з боку Споживача один екземпляр оригіналу Акту купівлі-продажу в триденний термін повертається на поштову адресу Постачальника. У разі неповернення Споживачем підписаного зі свого боку одного екземпляру оригіналу Акту купівлі-продажу у встановлені строки або його не підписання з боку Споживача у встановлений термін, документ вважається узгодженим та підтвердженим Споживачем та приймається Постачальником як узгоджений.
Відповідно до положень пункту 4.14 розділу IV ПРРЕЕ платіжні документи (рахунки) на оплату надаються споживачам, зокрема електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу.
Датою отримання платіжного документа вважається, зокрема, дата отримання іншими засобами комунікації (електронною поштою, факсимільним зв`язком тощо) чи в інший спосіб з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому договором про постачання електричної енергії споживачу та комерційною пропозицією та/або договором споживача на розподіл (передачу) електричної енергії.
Відповідно до пункту 16.1. Комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019, інформування Споживача, з яким укладено Договір, про зміни в умовах Договору, про закінчення терміну його дії, зміну цін, надсилання рахунків на оплату (із вкладенням сканованої копії рахунку у форматі PDF), попереджень про припинення постачання електричної енергії (із вкладенням сканованої копії попередження у форматі PDF)також може здійснюватися шляхом надсилання інформації/документів засобами електронного зв`язку на електронну адресу Споживача.
Положеннями розділу 16.2. Комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019, встановлено, що у випадку надсилання повідомлень і документів електронною поштою Сторони використовують наступні адреси електронної пошти: Постачальника – pon@uie.kiev.ua; Споживача – зазначена на веб-сайті Споживача та/або надана Постачальнику Споживачем у будь-який спосіб (офіційним листом, в довільній формі на адресу Постачальника, телефонограмою), та/або надана Постачальнику Оператором системи розподілу (передачі).
Такі документи вважаються направленими однією Стороною та офіційно отриманими іншою Стороною без додаткового оформлення на паперовому носії.
Разом з тим зазначаємо, що Рахунки та Акти за спожиту електричну енергію, за час перебування ДП "Первомайськвугілля" на постачанні в ДПЗД «Укрінтеренерго» були надіслані на електронну адресу Відповідача (office_gp_pervugol@ukr.net), яка зазначена у переліку споживачів постачання електричної енергії яким здійснюється постачальником «останньої надії», які приєдналися до електричних мереж, що є додатком до листа ДП «Регіональні електричні мережі» від 27.07.2019р. № 26/1012.
Таким чином, відповідно до положень пункту 4.14 ПРРЕЕ, розділу 16 «Інші умови» Комерційної пропозиції № 3 від 07.06.2019 Рахунки та Акти за спожиту електричну енергію, вважаються отриманими Відповідачем належним чином.
Згідно з вимогами п.п. 2 та п.п. 6 п. 6.2 глави 6 Договору про постачання електричної енергії з постачальником «останньої надії», споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та в повному обсязі оплату спожитої електричної енергії та відшкодувати Постачальнику збитки, понесені ним у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням Споживачем своїх зобов`язань перед Постачальником, що покладені на нього чинним законодавством, та/або цим Договором.
При цьому, положеннями п.п. 6 п. 7.1. глави 7 Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» встановлено, що Постачальник має право отримувати відшкодування збитків від Споживача, що понесені Постачальником у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням Споживачем своїх зобов`язань перед Постачальником, відповідно до умов Договору та чинного законодавства.
Комерційною пропозицією №3 встановлено, що оплата здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника, зазначений в договорі або розрахункових документах. 
У разі перевищення суми платежу, що підлягає оплаті за розрахунковий період, надлишок отриманих коштів зараховується як оплата заборгованості попередніх періодів з найдавнішим терміном виникнення, а за відсутності такої, в рахунок оплати наступного розрахункового періоду. 
При здійсненні оплати за електричну енергію споживач обов`язкового зазначає у призначені платежу номер та дату рахунку та період за який здійснюється оплата.
За внесення передбачених умовами договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Пеня споживачем сплачується на підставі рахунків постачальника, а у разі незгоди споживача, стягується в судовому порядку.
Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання. 
Сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання або неналежне виконання зобов`язання припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. 
Сплата штрафних санкцій (штраф, пеня) не звільняє споживача від обов`язку відшкодувати постачальнику в повному обсязі збитки, спричинені порушенням умов договору.
Відповідно до комерційної пропозиції №3, керуючись ст. 259 Цивільного кодексу України, сторони домовились встановити в договорі збільшений строк позовної давності: - строк загальної позовної давності щодо вимог про стягнення боргу тривалістю п`ять років; - строк спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення штрафних санкцій (штраф, пеня) тривалістю п`ять років. 
Цей договір набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів. Якщо споживач протягом 90 календарних днів не укладе відповідний договір про постачання з іншим електропостачальником або договір купівлі-продажу електричної енергії на ринку електричної енергії, електроживлення його об`єкта (об`єктів) має бути припинено оператором системи за зверненням постачальника. 
Інформування споживача, з яким укладено договір, про зміни в умовах договору, про закінчення термічну його дії, зміну цін, надсилання рахунків на оплату (із вкладенням сканованої копії рахунку у форматі PDF), попереджень про припинення постачання електричної енергії (із вкладенням сканованої копії попередження у форматі PDF) також може здійснюватися шляхом надсилання інформації/документів засобами електронного зв`язку на електрону адресу споживача. 
У випадку надсилання повідомлень і документів електронною поштою сторони договору використовують наступні адреси електронної пошти:
постачальника – pon@uie.kiev.ua;
споживача – зазначена на вебсайті споживача, або надана постачальнику споживачем у будь-який спосіб (офіційним листом, в довільній формі на адресу постачальника, телефонограмою) ,та/або надана постачальнику ОСР (передачі).
Такі документи вважаються направленими однією стороною та офіційно отриманими іншою стороною без додаткового оформлення на паперовому носії. 
ДПЗД «Укрінтеренерго» отримало від ДП «РЕМ» (ліцензія на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, відповідно до постанови НКРЕКП від 16.11.2018 № 1444) Звіти про фактичне споживання споживачем електричної енергії постачальника «останньої надії» за період січень 2019 року - березень 2019 року; липень 2019 року – жовтень 2019 року та за період листопад 2020 року.
Відповідно до Звіту про фактичне споживання електричної енергії за січень 2019 року складено рахунок № 000032320594/26/О01/02973 від 09.02.2019р. та Акт № 000040 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень 2019р. від 31 січня 2019 року, обсяг споживання електричної по 2 класу – 10 658 291 кВт.*год., на суму 30 226 998,54 грн. (з ПДВ), які були надіслані Позивачем на поштову адресу Відповідача, а Відповідач отримав їх 14.02.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Рахунок № 000032320594/26/О01/02973 від 09.02.2019р. за розрахунковий період січень 2019 сплачений Споживачем у повному обсязі у розмірі 30 226 998,54 грн, що підтверджується наступними документами: випискою по рахунку ДПЗД «Укрінтеренерго» від 31.01.2019 на суму 5 094 385,00 грн, випискою по рахунку ДПЗД «Укрінтеренерго» від 15.04.2019 на суму 25 132 613,54 грн.
Відповідно до Звіту про фактичне споживання електричної енергії за лютий 2019 року складено рахунок № 000032320594/26/О02/05241 від 11.03.2019р. та Акт № 001584 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період лютий 2019р. від 28 лютого 2019 року, обсяг споживання електричної по 2 класу – 9 476 805 кВт.*год., на суму 26 876 294,80 грн. (з ПДВ), які були надіслані Позивачем на поштову адресу Відповідача, а Відповідач отримав їх 19.03.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Рахунок № 000032320594/26/О02/05241 від 11.03.2019р. за розрахунковий період лютий 2019 сплачений Споживачем у повному обсязі у розмірі 26 876 294,80 грн, що підтверджується випискою по рахунку ДПЗД «Укрінтеренерго» від 15.04.2019 на суму 26 876 294,80 грн.
Відповідно до Звіту про фактичне споживання електричної енергії за березень 2019 року складено рахунок № 000032320594/26/О03/06126 від 10.04.2019р. та Акт № 002378 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період березень 2019р. від 31 березень 2019 року, обсяг споживання електричної по 2 класу – 9 739 316 кВт.*год., на суму 27 620 778,10 грн. (з ПДВ), які були надіслані Позивачем на поштову адресу Відповідача, а Відповідач отримав їх 16.04.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Рахунок № 000032320594/26/О03/06126 від 10.04.2019р за розрахунковий період березень 2019 сплачений Споживачем у повному обсязі у розмірі 27 620 778,10 грн, що підтверджується випискою по рахунку ДПЗД «Укрінтеренерго» від 26.04.2019 на суму 27 620 778,10 грн.
Відповідно до Звіту про фактичне споживання електричної енергії за липень 2019 року складено рахунок № 000032320594/26/О07/07256 від 07.08.2019р. та Акт № 003096 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період липень 2019 року від 31 липня 2019 року, обсяг споживання електричної по 2 класу – 2 325 324 кВт.*год., на суму 8 693 121,46 грн. (з ПДВ), які були надіслані Позивачем за допомогою засобів електронного зв`язку на електронну адресу Відповідача (office_gp_pervugol@ukr.net;), а Відповідач отримав їх 08.08.2019, що підтверджується роздруківкою з електронної скриньки Позивача про відправлення повідомлення.
Рахунок № 000032320594/26/О07/07256 від 07.08.2019р. за розрахунковий період липень 2019 сплачений Споживачем у повному обсязі у розмірі 8 696 801,14 грн, що підтверджується наступними документами: випискою по рахунку ДПЗД «Укрінтеренерго» від 29.07.2019 на суму 3 679,68 грн., випискою по рахунку ДПЗД «Укрінтеренерго» від 27.08.2019 на суму 7 753 548,90 грн., випискою по рахунку ДПЗД «Укрінтеренерго» від 23.08.2019 на суму 939 572,56 грн.
Відповідно до абзацу 15 розділу «Спосіб (порядок) та строки оплати за постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» Додатку 2 до Комерційної пропозиції № 2 «Зміни №1 від 31.01.2019 року до Комерційної пропозиції №2 від 27.12.2018 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії»» визначено, що за наявності у Споживача заборгованості за Договором, Постачальник зараховує кошти отримані від Споживача, як погашення заборгованості за електричну енергію, поставлену в минулі (майбутні) періоди по Договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості, незалежно від призначення платежу зазначеного Споживачем.
Таким чином, позивач вказує, що сума оплати Споживачем за липень 2019 року у розмірі 3 679,68 грн було перенесено на оплату заборгованості по рахунку за період споживання серпень 2019 року.
Відповідно до Звіту про фактичне споживання електричної енергії за серпень 2019 року складено рахунок № 000032320594/26/О08/07443 від 09.09.2019р. та Акт № 003139 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період серпень 2019 року від 31 серпня 2019 року, обсяг споживання електричної по 2 класу – 8 958 312 кВт.*год., на суму 33 073 263,74 грн. (з ПДВ), які були надіслані Позивачем за допомогою засобів електронного зв`язку на електронну адресу Відповідача (office_gp_pervugol@ukr.net;), а Відповідач отримав їх 09.09.2019, що підтверджується роздруківкою з електронної скриньки Позивача про відправлення повідомлення
Вищезазначений акт купівлі-продажу електроенергії підписаний Позивачем та Відповідачем з обох сторін.
Враховуючи вищенаведене, заборгованість ДП "Первомайськвугілля" перед ДПЗД «Укрінтеренерго» за розрахунковий період серпень 2019 року становить 33 069 584,06 грн.(33 073 263,74 грн вартість поставленої електроенергії за серпень 2019 року – 3 679,68 грн сплачена сума ДП "Первомайськвугілля" сума за липень2019 року).
Відповідно до Звіту про фактичне споживання електричної енергії за вересень 2019 року складено рахунок № 000032320594/26/О09/07547 від 07.10.2019р. та Акт № 003181 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період вересень 2019 року від 30 вересня 2019 року, обсяг споживання електричної по 2 класу – 9 090 171 кВт.*год., на суму 32 017 436,65 грн. (з ПДВ), які були надіслані Позивачем за допомогою засобів електронного зв`язку на електронну адресу Відповідача (office_gp_pervugol@ukr.net;), а Відповідач отримав їх 08.10.2019, що підтверджується роздруківкою з електронної скриньки Позивача про відправлення повідомлення. 
Вищезазначений акт купівлі-продажу електроенергії підписаний Позивачем та Відповідачем з обох сторін.
Заборгованість за розрахунковий період вересень 2019 року Відповідачем не була погашена.
Відповідно до Звіту про фактичне споживання електричної енергії за жовтень 2019 року складено рахунок № 000032320594/26/О10/07629 від 07.11.2019р. та Акт № 003232 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період жовтень 2019 року від 31 жовтня 2019 року, обсяг споживання електричної по 2 класу – 583 290 кВт.*год., на суму 1 929 462,66 грн. (з ПДВ), які були надіслані Позивачем за допомогою засобів електронного зв`язку на електронну адресу Відповідача (office_gp_pervugol@ukr.net;), а Відповідач отримав їх 11.11.2019, що підтверджується роздруківкою з електронної скриньки Позивача про відправлення повідомлення.
Вищезазначений акт купівлі-продажу електроенергії підписаний Позивачем та Відповідачем з обох сторін.
Відповідно до листа НЕК «Укренерго» від 04.08.2021 № 01/33516 обсяги споживання електричної енергії відкориговані в сторону збільшення та складено Корегувальний рахунок № 000032320594/26/К10/20231 від 07.09.2021р. та корегувальний Акт № 014048 до Акту № 003232 від 31.10.2019р. купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період жовтень 2019 року від 27 серпня 2021 року, обсяг споживання електричної по 2 класу – 632 818 кВт.*год., на суму 2 093 296,13 грн. (з ПДВ), які були надіслані Позивачем супровіднім листом від 08.09.2021 № 44/10-8457 ПОН за допомогою засобів електронного зв`язку на електронну адресу Відповідача (office_gp_pervugol@ukr.net;), а Відповідач отримав їх 22.09.2021, що підтверджується роздруківкою з електронної скриньки Позивача про відправлення повідомлення.
Заборгованість за розрахунковий період жовтень 2019 року Відповідачем не була погашена.
Таким чином, заборгованість Відповідача перед Позивачем за розрахунковий період липень 2019 року – жовтень 2019 року становить 67 180 316,84 грн.
Відповідно до Звіту про фактичне споживання електричної енергії за листопад 2020 року складено рахунок № 000032320594/26/О11/09306 від 09.12.2020р. та Акт № 003822 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період листопад 2020 року від 30 листопада 2020 року, обсяг споживання електричної по 2 класу – 5 465 298 кВт.*год., на суму 16 688 724,67 грн. (з ПДВ), які були надіслані Позивачем за допомогою засобів електронного зв`язку на електронну адресу Відповідача (office_gp_pervugol@ukr.net;), а Відповідач отримав їх 09.12.2020, що підтверджується роздруківкою з електронної скриньки Позивача про відправлення повідомлення.
Відповідно до листа НЕК «Укренерго» від 04.08.2021 № 01/33516 обсяги споживання електричної енергії відкориговані в сторону збільшення та складено Корегувальний рахунок № 000032320594/26/К11/20242 від 07.09.2021р. та корегувальний Акт № 014065 до Акту № 003822 від 30.11.2020р. купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період жовтень 2019 року від 27 серпня 2021 року, обсяг споживання електричної по 2 класу – 5 500 338 кВт.*год., на суму 16 795 722,12 грн. (з ПДВ), які були надіслані Позивачем супровіднім листом від 08.09.2021 № 44/10-8457 ПОН за допомогою засобів електронного зв`язку на електронну адресу Відповідача (office_gp_pervugol@ukr.net;), а Відповідач отримав їх 22.09.2021, що підтверджується роздруківкою з електронної скриньки Позивача про відправлення повідомлення.
Заборгованість за розрахунковий період листопад 2020 року Відповідачем не була погашена.
Крім того, позивач зазначає, що ДПЗД «Укрінтеренерго» з метою підтвердження обсягів споживання електричної енергії Відповідачем звернулося листом від 19.11.2025 № 44/10-3743/ПОН до ДП «Регіональні електричні мережі» на який отримало відповідь від ОСР (лист від 20.11.2025 № 08-01/2944) у якій ДП «Регіональні електричні мережі» підтвердило достовірність обсягів споживання електричної енергії Відповідачем відображених та наданих раніше за періоди споживання січень 2019 року – березень 2019 року, липень 2019 року – жовтень 2019 року та листопад 2020 року.
Таким чином, загальна заборгованість ДП "Первомайськвугілля" перед ДПЗД "Укрінтеренерго" за спожиту електричну енергію станом на дату подання цієї позовної заяви становить 83 976 038, 96 грн
Вказане стало причиною звернення позивача до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

За приписами статей 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).
Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу, а відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Станом на дату виникнення та існування правовідносини сторін у справі регулювалися, зокрема, чинним на той час Господарським кодексом України.
Частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".
Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.
Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 № 2019-VIII (далі - Закон № 2019-VIII).
Згідно з п.16 ч.1 ст.4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".
У відповідності із Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" є постачальником "останньої надії" з 01 січня 2019 до 31 грудня 2024, територією провадження діяльності зазначеного підприємства визначено територію України, крім території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.
Відповідно до частини другої статті 2 Закону України "Про ринок електричної енергії" основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема, кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу; правилами роздрібного ринку; іншими нормативно-правовими актами. Кодекс систем розподілу та правила роздрібного ринку затверджуються Регулятором (Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг).
Згідно з частиною п`ятою статті 2 Закону України "Про ринок електричної енергії" правила роздрібного ринку передбачають, зокрема, загальні умови постачання електричної енергії споживачам, систему договірних відносин між учасниками роздрібного ринку, права та обов`язки учасників ринку, процедуру заміни споживачем постачальника електричної енергії, умови та порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії споживачу, процедуру розгляду скарг споживачів, особливості постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги, постачальником "останньої надії".
Частинами 1 - 6 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.
Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.
У разі покладення на електропостачальника зобов`язань з надання універсальних послуг або виконання функцій постачальника "останньої надії" ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються відповідно до цього Закону.
Покладення зобов`язань з надання універсальних послуг та/або постачання "останньої надії" не обмежує права електропостачальника здійснювати постачання електричної енергії за вільними цінами.
Для забезпечення постачання електричної енергії споживачам електропостачальники здійснюють купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами та/або на ринку "на добу наперед", внутрішньодобовому ринку і на балансуючому ринку, а також шляхом імпорту.
Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.
Відповідно до частини першої статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач має право, зокрема: купувати електричну енергію для власного споживання за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку, за умови укладення ним договору про врегулювання небалансів та договору про надання послуг з передачі електричної енергії з оператором системи передачі, а у разі приєднання до системи розподілу - договору про надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу; або купувати електричну енергію на роздрібному ринку у електропостачальників або у виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії на об`єктах розподіленої генерації, за правилами роздрібного ринку.
За приписами статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, і договори про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".
Відповідно до пункту 66 частини першої статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" це - визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який за обставин, встановлених цим Законом, не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу.
Згідно із ч.1 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі: 1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; 2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; 3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; 4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема, після розірвання договору з попереднім електропостачальником; 5) в інших випадках, передбачених правилами роздрібного ринку.
Згідно із ч. 5 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" зобов`язаний постачати електричну енергію споживачам за ціною, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, та включає, зокрема, ціну купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії, ціну (тариф) на послуги постачальника "останньої надії", ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг.
Для забезпечення постачання електричної енергії споживачам постачальник "останньої надії" здійснює купівлю-продаж електричної енергії на ринку електричної енергії за вільними цінами. Методика (порядок) розрахунку ціни електричної енергії, що застосовується постачальником "останньої надії" при формуванні ціни постачання електричної енергії споживачам, затверджується Регулятором.
Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", мають бути економічно обґрунтованими, прозорими та недискримінаційними і не повинні перешкоджати конкуренції на ринку електричної енергії.
Згідно з ч. 8-11 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.
Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу.
Постачальник "останньої надії" має повідомити споживачу умови постачання, ціни на електричну енергію, а також про право споживача на вибір електропостачальника. Постачальник "останньої надії" зобов`язаний оприлюднити зазначену інформацію на своєму офіційному веб-сайті.
Відповідно до пункту 1.2.9 Правил № 312 постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", який розробляється постачальником "останньої надії" на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (додаток 7 до цих Правил) та вважається укладеним у визначених законодавством України та цими Правилами випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Приписи статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.
Згідно з статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
Доказів оплати вартості електричної енергії в розмірі 83 976 038,96 грн. матеріали справи не містять
Враховуючи викладене, обставини, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених вимог про стягнення з відповідача суми боргу у розмірі 83 976 038,96грн., підтверджені матеріалами справи, тому суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в цій частині.

Правомірність нарахування пені.
Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 14 979 416,14 грн. за загальний період прострочення з 16.08.2019 по 23.02.2022, суд зазначає таке.
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).
За внесення передбачених умовами договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Пеня споживачем сплачується на підставі рахунків постачальника, а у разі незгоди споживача, стягується в судовому порядку. (п.6.1. комерційної пропозиції №3).
За змістом ст. 1 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Водночас, статтею 3 Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Отже, за приписами Закону України “Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань” розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки і відповідно, якщо розмір пені, встановлений договором, є меншим від подвійної облікової ставки НБУ застосовується розмір пені встановлений договором.
В п. 13.1. Комерційної пропозиції №3 сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання або неналежне виконання зобов`язання припиняється через один рік від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. 
Сплата штрафних санкцій (штраф, пеня) не звільняє споживача від обов`язку відшкодувати постачальнику в повному обсязі збитки, спричинені порушенням умов договору.
Таким чином, сторонами узгоджено нарахування пені протягом одного року від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, отже період нарахування пені позивачем визначено правомірно.
Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені, помилок не виявив, тому позов в цій частині підлягає задоволенню в розмірі 14 979 416,14 грн.

Правомірність нарахування 15% річних та інфляційних втрат
Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
При цьому в п. 7.4. комерційної пропозиції №3 сторонами узгоджено, що споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання. 
Позивачем надано розрахунок 15% річних за загальний період прострочення оплати з 16.08.2019 по 24.11.2025, розмір яких склав суму 72 374 247,33 грн.
Суд перевірив розрахунок помилок не виявив.
Разом і тим, Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц. 
Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.
У пункті 117 постанови Велика Палата Верховного Суду від 02.07.2025 у справі №903/602/24 зазначено, що саме 3% річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 звернула увагу на те, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку, за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів.
Окрім того, у постанові Верховного Суду від 19.06.2024 у справі №910/10010/23 зазначалося, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, штрафу, а також процентів річних є правом суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення.
У справі №902/417/18 Великою Палатою Верховного Суду зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, тоді як підстави та обставини для такого зменшення процентів річних суд повинен встановлювати у кожному конкретному випадку.
Зменшення розміру відсотків річних не може бути застосовано судами як “загальна практика” при розгляді в інших справах питання зменшення розміру відсотків річних, нарахованих на підставі приписів ст.625 Цивільного кодексу України на рівні мінімально визначеного розміру трьох процентів (п.52 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 у справі №922/444/24).
Враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, суд вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, зменшити розмір суми 15% річних до 3% річних з 72 374 247,33 грн. до 14 474 849,15грн.
Враховуючи викладене, позов в цій частині підлягає частковому задоволенню в розмірі 14 474 849,15 грн.
В частині стягнення річних у розмірі 57 899 398,18 грн. слід відмовити.

Здійснюючи перевірку розрахунку інфляційних втрат, суд враховує таке.
Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).
У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.
Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.
Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат за загальний період прострочення оплати жовтень 2019- жовтень 2025, розмір яких склав суму 67 668 792,42 грн.
Суд перевірив розрахунок помилок не виявив, тому позов в цій частині підлягає задоволенню в розмірі 67 668 792,42 грн.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача 83 976 038,96 грн заборгованості за спожиту електричну, 67 668 792,42 грн інфляційних втрат; 14 474 849,15 грн річних; 14 979 416,14 грн пені.
В частині стягнення річних у розмірі 57 899 398,18 грн. слід відмовити.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне. 
Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.
Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.
Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.
На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

СУДОВІ ВИТРАТИ.
За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.
Суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру 15% річних покладається на відповідача без урахування зменшення цієї суми.
З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:
Позов Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" до Державного підприємства "Первомайськвугілля", за участю третьої особи-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державного підприємства "Регіональні електричні мережі", за участю третьої особи-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", за участю третьої особи-3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Фонд державного майна України, про стягнення заборгованості про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" у загальному розмірі 238 998 494,85 грн. задовольнити частково.
Стягнути з Державного підприємства "Первомайськвугілля" (49000, місто Дніпро, вул.Воскресенська, будинок 24, код ЄДРПОУ 32320594) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85, код ЄДРПОУ 19480600) 83 976 038,96 грн заборгованості за спожиту електричну енергію за період серпень 2019 року – жовтень 2019 року та за листопад 2020 року, 67 668 792,42 грн інфляційних втрат; 14 474 849,15 грн 15% річних; 14 979 416,14 грн пені, 931 840,00 грн. судового збору, про що видати наказ після набрання рішенням законної сили.
В решті позову відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повне рішення складено та підписано 09.06.2026.

Суддя	 	Н.Г. Назаренко