П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/7411/24	

Категорія:113070200 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н.В.
Місце ухвалення: м. Миколаїв
Дата складання повного тексту:30.01.2026р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого – Бітова А.І.
суддів – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року у справі за позовом фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу Державного нагляду (контролю) у Миколаївській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2024 року фізична особа-підприємець (далі – ФОП) ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу державного нагляду (контролю) у Миколаївській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – Укртрансбезпека) про визнання протиправною та скасування постанови від 25 листопада 2021 року №306791 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17 000 грн.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував що оскаржувана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню. Позивач зазначав, що у квітні 2024 року він звернувся до нотаріуса з приводу продажу нерухомого майна та дізнався, що перебуває у Державному реєстрі боржників у зв`язку з наявністю стосовно нього незавершених виконавчих проваджень з приводу виконання постанови відповідача про стягнення з нього штрафу у сумі 17 000,00 грн. Посилаючись на те, що ні оскарженої постанови Укртрансбезпеки, ні постанови органу ДВС позивач не отримував, і пасажирських перевезень у 2021 році безпосередньо не здійснював, ФОП ОСОБА_1 просив задовольнити позов.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що він в повній мірі виконав свій обов`язок щодо розгляду справи та не допустив порушень процедури притягнення до відповідальності.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року позовну заяву ФОП ОСОБА_1 – задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову відповідача від 25 листопада 2021 року №306791 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн.
Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 3 028,00 грн
В апеляційній скарзі Державної служби України з безпеки на транспорті ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що наявність чи відсутність трудових відносини між водієм та перевізником, не впливають на відсутність порушення законодавства про автомобільний транспорт з боку позивача.
Також, апелянт зазначив, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.
У відзиві на апеляційну скаргу вказано, що висновки суду першої інстанції є правильними та ґрунтуються на обставинах справи, правильно встановлених судом та на чинному на час виникнення спірних правовідносин законодавстві.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Державної служби України з безпеки на транспорті, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
ФОП ОСОБА_1 зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець з 24 травня 2002 року (номер запису: 25080170000000389). Основним видом діяльності підприємця за КВЕД є: 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення.
05 листопада 2021 року посадовими особами Укртрансбезпеки на підставі направлення на рейдову перевірку №001545 від 01 листопада 2021 року було проведено рейдову перевірку (перевірку на дорозі) у Миколаївській області, м. Вознесенськ, вул. Кірова.
Відповідно до акту від 05 листопада 2021 року №295812, о 10 год. 05 хв. при проведенні рейдової перевірки (перевірки на дорозі), відповідачем було перевірено транспортний засіб марки РУТА, номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_2 , на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання нерегулярних перевезень одинадцяти пасажирів за маршрутом "Вознесенськ-Прибужани". Згідно висновків вказаного акту, автомобільний перевізник ОСОБА_1 не забезпечив водія ОСОБА_2 документами передбаченими ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт"(далі – Закон №2344-III), а саме договором із замовником транспортних послуг, документом що засвідчує оплату транспортних послуг, поліси обов`язкового страхування від нещасних випадків на транспорті на окремих бланках на кожного пасажира. Водій ОСОБА_2 від підпису в акті перевірки від 05 листопада 2021 року №295812 відмовився.
Розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт по акту від 05 листопада 2021 року №295812 було призначено на 25 листопада 2021 року, про що позивачу як автомобільному перевізнику, 15 листопада 2021 року було направлено запрошення рекомендованим листом на адресу - вул. Плавнева, 28, м. Вознесенськ, Миколаївська область. Вказаний лист повернувся відповідачу за закінченням терміну зберігання.
25 листопада 2021 року Відділом державного нагляду (контролю) у Миколаївській області стосовно позивача було винесено постанову №306791 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000,00 грн. відповідно до абз.3 ч.1 ст. 60 Закону №2344-III.
У квітні 2024 року позивач звернувся до нотаріуса з приводу продажу нерухомого майна та дізнався, що перебуває у Державному реєстрі боржників у зв`язку з наявністю стосовно нього незавершених виконавчих проваджень з приводу виконання постанови відповідача про стягнення з нього штрафу у сумі 17 000,00 грн.
Як зазначав позивач, ні оскарженої постанови Укртрансбезпеки, ні постанови органу ДВС він не отримував, і пасажирських перевезень у 2021 році безпосередньо не здійснював.
У відповідь на адвокатський запит від 10 квітня 2024 року за вих.№16, листом від 23 квітня 2024 року за №43996/20.3-32 Першим відділом ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області позивачу було надано копії постанов про відкриття виконавчих проваджень про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів на користь Управління Укртрансбезпеки, в тому числі було надано копію постанови про відкриття виконавчого провадження №68038799 від 05 січня 2022 року про стягнення штрафу у розмірі 17 000,00 грн.
Щодо інформації про направлення даної постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу ОСОБА_1 , то Перший відділ ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області вказав про відсутність можливості надати таку інформацію, оскільки строк зберігання реєстрів на відправлення кореспонденції становить 1 рік.
13 травня 2024 року за вих.№29 представником позивача надіслано відповідачу адвокатський запит з приводу надання копії постанови про накладення на позивача штрафу в сумі 17 000,00 грн. від 05 листопада 2021 року за №306791 та документів, на підставі яких її було прийнято, а також надання інформації про надсилання запрошення ОСОБА_1 на розгляд даного питання і направлення йому копії постанови.
Листом від 29 травня 2024 року за №1784/32/23-24 відповідачем направлено на офіційну електронну адресу представника позивача копії таких документів.
Не погоджуючись з прийнятою постановою від 05 листопада 2021 року №306791 та з накладенням на адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн., позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність зазначених в оскаржуваній постанові документів не може вважатись порушенням вимог Закону №2344-III, позаяк транспортний засіб марки РУТА, державний номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 як фізичній особі, та не використовується ним з метою здійснення підприємницької діяльності. 
Крім того, позивачем фактично не отримано запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт по акту який відбувся 25 листопада 2021 року, а також винесену за результатами розгляду постанову №306791 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17 000,00 грн., про що свідчать конверти, з відмітками про їхнє невручення адресату, що повернулися відправнику і наразі знаходяться у відповідача.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, Закону України "Про автомобільний транспорт", Порядку проведення рейдових перевірок, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України №2344-III "Про автомобільний транспорт".
Відповідно до ч.12 ст. 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
В силу ч.7 ст. 6 Закону №2344-III центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.
Приписами ч.14 ст. 6 Закону №2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567 (далі - Порядок №1567).
Відповідно до п.2 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
За приписами п.14 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.
Відповідно до абз.1, 2 п.5 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно наявність визначених ст.ст. 39 і 48 Закону, документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Згідно з п.п.20, 21 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.
У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Абзацом 2 п.27 Порядку №1567 передбачено, що за наявності підстав керівник територіального органу Державної служби України з безпеки на транспорті або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
За правилами ч.1 ст.39 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.
Абзацом 3 ч.1 ст. 60 Закону №2344-III передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст.ст. 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як вбачається з матеріалів справи, що під час проведення рейдової перевірки транспортного засобу позивача посадовими особами відповідача було встановлено особу автомобільного перевізника виключно на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
Однак, суд першої інстанції слушно зауважив, що реєстраційні документи не завжди достовірно дають змогу встановити та беззаперечно підтвердити особу перевізника, оскільки, автомобільний перевізник визначається на основі документів, якими підтверджується укладення договору перевезення вантажу/пасажирів.
Проте, варто зауважити, що будь-яких документальних відомостей про те, що ОСОБА_1 є автомобільним перевізником, контролюючим органом під час здійснення перевірки, виявлено не було.
Колегія суддів акцентує увагу, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б підтверджували факт здійснення транспортним засобом позивача пасажирських перевезень на комерційній основі.
З долученого до матеріалів справи акту №295815 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом взагалі не вбачається на підставі яких обставин було встановлено здійснення пасажирського перевезення.
Також, колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова не містить відомостей здійснення пасажирського перевезення.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відсутність зазначених в оскаржуваній постанові документів не може вважатись порушенням вимог Закону №2344-III, оскільки транспортний засіб марки РУТА, державний номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 як фізичній особі, та відсутні докази використання транспорту з метою здійснення підприємницької діяльності.
Підсумовуючи, колегія суддів зазначає, що постанова про застосування адміністративно - господарських санкцій, складена за результатом такої перевірки, є протиправною та підлягає скасуванню щодо позивача, оскільки сукупність наданих вище доказів спростовує вину позивача для застосування визначених у постанові штрафних санкцій.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків суду першої інстанції не спростовують, тоді як факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.
За таких обставин, колегія судді вважає вірним висновок суду першої про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 .
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 30 січня 2026 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 15 червня 2026 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.