ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 р. 	Справа № 520/32057/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2026, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі №520/32057/25
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України в якому просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Міністерства Оборони України з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , викладене в протоколі засідання Комісії Міністерства оборони України з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 5/в від 07 лютого 2025 року, затверджений заступником Міністра оборони України 13.02.2025 р.;
- зобов`язати комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно здійснити розгляд заяви ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду і здійснити призначення для послідуючої виплати одноразової грошової допомоги дружині ОСОБА_2 , смерть якого настала в період проходження ним військової служби та нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2026 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2026 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що відомості, які зазначені зокрема, у постанові військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті військовослужбовця та довідці, що свідчить про причини та обставини смерті військовослужбовця, мають важливе значення і є вирішальними для органу, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, на якого покладено обов`язок перевірити, чи не настала смерть військовослужбовця за обставин, що виключають можливість призначення та виплати одноразової грошової допомоги, перелік яких визначений у статті 16-4 Закону №2011-XII. Жодного доказу Міністерством оборони України не надано, про наявність причинно-наслідкового зв`язку між вживанням алкогольних напоїв та смертю військовослужбовця. Лист Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 19.09.2024 року № 12534/6/05-2024 під час проведення судово - токсикологічного дослідження в крові з трупа ОСОБА_2 , на який посилався відповідач в оскаржуваному рішенні, лише вказує на те, що під час проведення судово токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в концентрації 1,8%. Оскільки причина смерті ОСОБА_2 не пов`язана з його перебуванням в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння та вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення, тому відсутні підстави, встановлені статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», для відмови позивачу у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_2 . Отже, на думку апелянта, відповідачем допущено протиправну бездіяльність у невірному встановленню причинно-наслідкового зв`язку смерті військовослужбовця ОСОБА_2 .
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач звернулась через ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю її чоловіка - старшого сержанта ОСОБА_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 було направлено до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України для розгляду Комісією Міноборони висновок №1062/975/ОГД від 17.10.2024 щодо можливості виплати позивачу одноразової грошової допомоги.
07 лютого 2025 року рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум викладеним у протоколі №5/в (п.14) позивачу було відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги.
У вказаному рішенні зазначено, що відповідно до акта службового розслідування військової частини НОМЕР_1 від 26.01.2023 смерть ОСОБА_2 настала на подвір`ї в тимчасовому розташуванні підрозділу, внаслідок необережного поводження з вибуховим пристроєм. Вказано, що згідно з листом Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 19.09.2024 №12534/6/05-2024 під час проведення судово - токсикологічного дослідження в крові ОСОБА_2 виявлено етиловий спирт в концентрації 1,8%. Зазначено, що відповідно до статті 172-19 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, шо становлять підвищену небезпеку для оточення є адміністративним правопорушенням. Вказано, що статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за розпивання алкогольних напоїв військовослужбовцями на території військових частин, військових об`єктів або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані. Зазначено, що згідно зі статтею 16-4 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення адміністративного правопорушення, вчинення дій в стані алкогольного сп`яніння.
Не погоджуючись з оскаржуваним рішенням, позивач звернулась до суду із позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що протокол не спростовує обставин, які встановленні під час проведення службового розслідування, та може свідчити про те, що смерть ОСОБА_2 настала в результаті нещасного випадку і пов`язана з проходженням військової служби. При цьому, наявність такої обставини, що смерть ОСОБА_2 настала в результаті нещасного випадку і пов`язана з проходженням військової служби, не може виключати наявності підстав визначених ст. 16-4 Закону № 2011-ХІІ для відмови у виплаті спірної одноразової грошової допомоги.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. № 2232-XII (в подальшому – Закон України № 2232-XII, в редакції, чинній станом на час виконання спірних правовідносин), здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Статтею 41 Закону України № 2232-XII передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Пунктом 2 частини 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Відповідно до ст. 16-1 Закону № 2011-XII, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Згідно із ч.ч. 1, 6, 8 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ, одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (пункт 9 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ).
Статтею 16-4 Закону № 2011-ХІІ визначені випадки, за яких призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються - якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 р. затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (в подальшому – Порядок № 975, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Підпунктом 2 пункту 4 Порядку № 975 встановлено, що одноразова грошова допомога призначається у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби.
Відповідно до п. 5 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть); у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть).
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до пункту 10 Порядку № 975, члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган).
Пунктами 15, 19 Порядку № 975 встановлено, що рішення про відмову у призначенні грошової допомоги може бути оскаржено в установленому порядку.
Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність чи часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста є наслідком: вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що одноразова допомога не призначається з підстав, наведених цими нормами, лише у випадку, якщо смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння, а саме вчинення ним певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі).
Сам факт перебування військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння на час настання смерті не визначається вказаними нормами права як підстава для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду у справі № 640/6477/19 від 29.06.2022 р.
Відомості, які зазначені у зокрема, у постанові військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті військовослужбовця та довідці, що свідчить про причини та обставини смерті військовослужбовця, мають важливе значення і є вирішальними для органу, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, на якого покладено обов`язок перевірити, чи не настала смерть військовослужбовця за обставин, що виключають можливість призначення та виплати одноразової грошової допомоги, перелік яких визначений у статті 16-4 Закону №2011-XII.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду у справі №120/13997/21-а від 18.03.2024 р.
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 5/в від 07.02.2025 позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги через те, що смерть ОСОБА_2 настала на подвір`ї в тимчасовому розташуванні підрозділу, внаслідок необережного поводження з вибуховим пристроєм та перебування останнього у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно акту проведення розслідування від 26.01.2023 та наказу командира Військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування №68 від 26.01.2023 зроблено висновок, що причиною загибелі стала особиста недисциплінованість та недотримання заходів безпеки стрільцем - санітаром 1 штурмового відділення 2 штурмового взводу 1 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 старшим сержантом ОСОБА_2 під час поводження з вибуховим пристроєм.
Відповідно до листа Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 19.09.2024 року № 12534/6/05-2024 при судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_2 виявлений етиловий спирт в концентрації 1,8 %. Метилових, пропілових, бутилових, амілових спиртів, наркотичних засобів, інших токсичних речовин виявлено не було. Вказано, що у живих осіб зазначена концентрація етилового алкоголю в крові, зазвичай, викликає алкогольне сп`яніння середнього ступеню.
Згідно витягу з протоколу засідання 12 регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців №1784 від 13.06.2023 травма старшого сержанта ОСОБА_2 - „Множинні проникаючі та непроникаючі сліпі уламкові ушкодження голови, тулуба та кінцівок з ушкодженням внутрішніх органів. Ушкодження внаслідок застосування вибухових речовин та підривних пристроїв; намір невизначений”, яка призвела до смерті, одержана в результаті нещасного випадку, так, пов`язана з проходженням військової служби.
Вказаний витяг та наказ командира Військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування №68 від 26.01.2023 на час розгляду справи чинні, доказів їх скасування відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано.
Крім того, відповідачем ні до суду до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано належних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 дій у стані алкогольного сп`яніння, що мали своїм наслідком його смерть.
Таким чином, оскільки причина смерті ОСОБА_2 не пов`язана з його перебуванням в стані алкогольного або наркотичного сп`яніння та вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення, то відсутні підстави, встановлені статтею 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», для відмови позивачу у призначені та виплаті одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_2 .
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 07.02.2025 № 5/в, про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги та зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду.
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Доводи апеляційної скарги відповідача є частково обґрунтованими.
За приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при його прийнятті судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що привело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, з ухваленням постанови про часткове задоволення позову у відповідній частині.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2026 по справі №520/32057/25 - скасувати.
Ухвалити постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії МОУ з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 07.02.2025 № 5/в, про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги.
Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в зв`язку з загибеллю (смертю) військовослужбовця ОСОБА_2 , з урахуванням висновків суду. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	О.В. Присяжнюк   Л.В. Любчич