Справа №: 398/573/26	

провадження №: 2/398/1888/26
РІШЕННЯ
Іменем України 

"27" квітня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Молонової Ю.В., при секретарі Борозні Л.М., за участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Олександрія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення безпідставно отриманих коштів, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення безпідставно отриманих коштів.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 13.11.2025 він прибув до стоматологічного центру «ALBENA» у м. Кременчуці, у якому здійснює підприємницьку діяльність з надання стоматологічних послуг ФОП ОСОБА_2 , з метою отримання консультації з можливим подальшим лікуванням зубів. Після огляду та проведення КТ обох щелеп, йому було запропоновано лікування у центрі, яке включало у себе видалення двох зубів, з подальшою імплантацією та виготовленням зубного протезу у лівій частині нижньої щелепи. При цьому, перед проведенням операції, на рецепції центру ним було особисто заповнено відповідну форму згоди на проведення лікування, у якій, серед іншого, було зазначено, що він хворіє на цукровий діабет 2 типу. Також зазначає, що раніше у даній клініці він ніколи не лікувався, лише проходив обстеження - КТ обох щелеп. Перед початком обстеження та операції по видаленню зубів, його не було ознайомлено ані з вартістю цих процедур, ані з вартістю будь-яких інших етапів лікування, та щодо строків проведення кожного етапу лікування. Відповідачем особисто було проведено операцію з видалення двох зубів, після чого йому було повідомлено про те, що 18.11.2025 о 14.00 буде проведена імплантація, а також було запропоновано сплатити за надані сьогодні медичні послуги 15450 грн. При цьому, акт виконаних робіт йому не був наданий, було обіцяно надати його на наступному прийомі, тобто, 18.11.2025. Перебуваючи у післяопераційному стані та під впливом анестезії, відчуваючи запаморочення та біль у ротовій порожнині, він не став сперечатися та сплатив запропоновану до сплати суму шляхом безготівкового розрахунку за допомогою терміналу на два платежі, один на суму 10000 грн., інший на суму 5450 грн. Крім того, вартість наданих послуг, на його думку, була явно завищеною. Його непокоїв також той факт, що імплантацію було призначено вже на 18.11.2025, тобто, не чекаючи загоєння ран після видалення зубів. Після моніторингу у мережі Інтернет, ним було з`ясовано, що ризик ускладнень та відторгнення імплантів, при такій поспішній імплантації, значно підвищується, тим більше, враховуючи ризики, викликані загальним станом його здоров`я, зокрема, цукровим діабетом. Тому, до надання йому детального плану лікування, у своєму листі він просив скасувати призначену на 18.11.2025 на 14.00 год. імплантацію, з метою надання можливості для детального ознайомлення з запропонованим планом. У відповідь на його електронного листа, Відповідачем було надіслано акт виконаних робіт, в ході вивчення якого він з`ясував, що вартість цих робіт значно перевищує його уявлення про вартість стоматологічних послуг, як пересічної людини. Крім того, у акті виконаних робіт зазначено виготовлення відбитку із В силікон.маси + моделювання на суму 950 грн. та виготовлення хірургічного шаблону (складного) на суму 5000 грн., які були, вочевидь, потрібні для наступного етапу лікування, тобто імплантації. Проте, плану лікування йому так і не було надіслано, хоча в ході телефонної розмови він наполягав на своїй вимозі щодо надання детального плану лікування з зазначенням вартості кожного етапу. У відповідь, Відповідач лише подякував за оцінку його роботи та поклав слухавку. Він розцінив таку поведінку Відповідача, як відмову від подальшого лікування. Оскільки він й сам повністю втратив бажання продовжувати лікування у Відповідача, 20.11.2025 направив на електронну адресу офіційну претензію щодо повернення грошових коштів, у якій запропонував йому, з метою урахування спору на основі взаємних поступок, повернути сплачені кошти в сумі 5950 грн., за наступні етапи лікування, як безпідставно отримані. У своїй відповіді на претензію, Відповідач відмовся повертати йому гроші. На даний час він вважає, що Відповідач повинен повернути сплачені ним грошові кошти у повному обсязі.
Ухвалою судді від 11.02.2025 по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
07.04.2026 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідно до інформативної згоди, позивач погодився на проведення огляду порожнини рота, маніпуляцій та досліджень (включаючи рентгенологічні) для отримання максимально повної картини стану зубощелепної системи в цілому і окремих зубів зокрема. Надав згоду на фотографування та/або відео зйомку обличчя та ротової порожнини, складання попереднього плану лікування. З прейскурантом ознайомлений, з публічним договором-офертою стоматологічний центр «Albena» про надання медичних стоматологічних послуг – ознайомлений. Цього ж дня позивачем безготівковою сумою було сплачено за виконання послуги на загальну суму 15450 грн. У вартість послуг входило КТ 2 щелеп, консультація по імплантації, анестезія інфільтраційна, провідникова «Артифрин форте», ін`єкція Лінкоміцин, зняття моста, видалення складне (без анест.), йодоформ/гемостат.губка, відбиток із В-силікон.маси+ моделювання, хірургічний шаблон (складний), кюре таж лунки. У зв`язку з підготовкою до імплантації 13.11.2025 було виконано відбиток із В-силікон.маси+ моделювання, а 14.11.2025 хірургічний шаблон складний. На 18.11.2025 було призначено імплантацію, яка скасована позивачем 17.11.2025. Тобто, позивач отримав відповідні стоматологічні послуги, проте наразі вважає за необхідне фактично повернути за них грошові кошти у зв`язку із відсутністю правової підстави, що спростовується наявними доказами та унеможливлює задоволення позовної заяви, обґрунтованої на підставі ст. 1212 ЦК України, зокрема через відсутність безпідставності набуття коштів і наявність правовідносин між сторонами. Зміст позовної заяви зводиться до того, що позивач не згоден зі сплаченими сумами за стоматологічні послуги, надання яких не заперечується самим позивачем. У зв`язку з чим просить у задоволені позову відмовити повністю.
Ухвалою судді від 21.04.2026 було відмовлено відповідачу у задоволені заяви про відвід судді.
Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Також пояснив, що з 2022 року його дружина користується послугами відповідача. Він раніше не лікувався у відповідача, проте два рази там робив КТ щелепи. В листопаді 2025 року він звернувся до свого лікаря за медичною допомогою, який порекомендував йому видалення двох зубів та імплантацію, проте імплантацією цей лікар не займається, тому ним було прийнято рішення звернутися до відповідача. Він записався до нього на консультацію на 13.11.2025, під час якої відповідач порадив зробити КТ, після чого сказав, що потрібно видалити два зуба та ставити імпланти. Він погодився на таке лікування, не узгодивши його строки та вартість. Також він підписав інформаційну згоду, проте з прейскурантом цін його не було ознайомлено. Він не просив його ознайомити з прейскурантом, оскільки це було кінець робочого часу і було мало часу на це. Також він не питав скільки будуть коштувати запропоновані відповідачем медичні послуги, але думав, що їх вартість буде приблизно 5000 грн. Тому коли йому назвали суму до сплати в розмірі 15450 грн. він був здивований. 13.11.2025 йому було видалено два зуби, зроблено відбиток для виготовлення імплантів. Імплантація йому була призначена на 18.11.2025, тобто через 5 днів, що його насторожило. Приїхавши додому він знайшов в інтернеті інформацію щодо негайної імплантації, яка має ряд протипоказань, та зважаючи на його супутню хворобу він звернувся з електронним листом до відповідача з вимогою надати йому акт виконаних робіт, план подальшого лікування та його вартість. Також він скасував призначену на 18.11.2025 імплантацію. Після цього до нього зателефонував відповідач, під час розмови він наполягав на отриманні від лікаря детального плану лікування, але на це відповідач поклав слухавку, що ним було розцінено як відмова від подальшого його лікування. У зв`язку з чим він направив на адресу відповідача претензію щодо повернення грошових коштів. Вважає, що відповідач безпідставно отримав від нього грошові кошти за актом виконаних робіт від 13.11.2025 за відрахуванням КТ двом особам та консультації, оскільки відповідачем не було узгоджено з ним план лікування, його строки та вартість. Вважає, що фактично договір надання медичних послуг між ними укладено не було. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що згідно з Актом виконаних робіт 13.11.2025 ОСОБА_1 було надано послуги у стоматологічному центрі «ALBENA» на суму 15450 грн., до яких входило: КТ 2 щелеп на суму 2800 грн.; консультація по імплантації 500 грн.; анестезія інфільтраційна, провідникова «Артифрин форте» на суму 500 грн.; ін`єкція «Лінкоміцин» на суму 250 грн.; зняття моста на суму 500 грн.; видалення складне (без анест.) на суму 1800 грн.; видалення складне (без анест.) на суму 1750 грн.; йодоформ/гемостат.губка на суму 500 грн.; відбиток із В-силікон.маси+ моделювання на суму 950 грн.; хірургічний шаблон (складний) на суму 5000 грн.; кюретаж лунки на суму 900 грн.
Відповідно до копії претензії від 20.11.2025 ОСОБА_1 звернувся до ФОП ОСОБА_2 з вимогою повернути йому сплачені кошти в сумі 5950 грн., які складаються із: відбиток із В-силікон.маси+ моделювання на суму 950 грн. та за хірургічний шаблон (складний) на суму 5000 грн., як безпідставно отримані.
У відповіді на претензію від 24.11.2025 ФОП ОСОБА_2 зазначив, що 13.11.2025 ОСОБА_1 звернувся до стоматологічного центру та цього ж дня за виконані послуги було сплачено 15450 грн. У зв`язку з підготовкою до імплантації 13.11.2025 було виконано відбиток із В-силікон.маси+ моделювання, а 14.11.2025 хірургічний шаблон складний. 17.11.2025 замовником скасовано призначену на 18.11.2025 імплантацію. Тобто послуги, за які просить повернути кошти, виконані до повідомлення про скасування процедури (послуги). Тому претензія не підлягає задоволенню.
Згідно з копіями Амбулаторної картки та Інформаційної згоди на попередній огляд та консультацію від 13.11.2025 ОСОБА_1 звернувся до стоматологічного центру «ALBENA» та підписав згоду на попередній огляд та консультацію, в якій зазначено, що він добровільно звернувся за медичною допомогою до Центру; згоден на складання попереднього плану лікування; з прейскурантом та публічним договором-офертою стоматологічний центр «ALBENA» про надання медичних послуг стоматологічних послуг ознайомлений.
Також судом оглянуто негативні відгуки щодо стоматологічної клініки Al`bena та надані позивачем для порівняння Тарифи на платні медичні послуги, що надаються КП «Міська стоматологічна поліклініка» Олександрійської міської ради.
Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).
В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Крім цього, питання у сфері надання послуг врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 цього Закону договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Підтвердження вчинення усного правочину оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеком, квитком, талоном, розрахунковим документом, передбаченим Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", або іншими документами (далі - розрахунковий документ).
Статтею 15 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).
Інформація про продукцію може бути розміщена у місцях, де вона реалізується, а також за згодою споживача доводитися до нього за допомогою засобів дистанційного зв`язку (частина друга статті 15 Закону).
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.
Разом з цим слід зазначити, що у відповідності до ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.
Також суд звертає увагу, що як Законом України «Про захист прав споживачів» так і іншими Законами України не передбачені обставини, за яких недотримання письмової форми такого договору є за собою наслідком визнання його недійсним або нікчемним.
Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч. 1 ст. 640 ЦК України).
За ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.
Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до частини 1 статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Медична послуга - це сукупність необхідних, достатніх, добросовісних, доцільних професійних дій медичного працівника (виконавця), спрямованих на задоволення потреб пацієнта (замовника, споживача послуг).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 344/3764/21 суд зазначив, що з урахуванням принципу розумності, очевидно, що виконавець медичних послуг зобов`язаний здійснювати ведення відповідної медичної документації про лікування. Така документація має містити, зокрема, інформацію, зібрану в результаті попередніх розмов із пацієнтом, досліджень або консультацій, інформацію про згоду пацієнта й інформацію, що стосується послуг, які надаються.
Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).
Позивач, посилаючись на норми ст. 1212 ЦК України, просить стягнути з відповідача на його користь безпідставно отримані грошові кошти за медичні послуги обґрунтовуючи тим, що відповідачем не було узгоджено з ним план лікування, його строки та вартість, у зв`язку з чим, на його думку, договір надання медичних послуг між ними укладено не було. 
Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Виходячи із норм ст. 1212 ЦК України, правова природа безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) — це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК).
Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави із самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, з якої це відбулося.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, чч. 1 та 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.
Згідно з чч. 1, 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Результат системного аналізу зазначених положень закону дає підстави вважати, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів).
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків.
Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах або отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі ст. 1212 ЦК тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 5,6 статті 81 ЦПК України).
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Позивач, звертаючись із позовом до суду, зазначив, що йому не було надано відповідачем повної та належної інформації щодо плану лікування, його строків та вартості.
Натомість, відповідачем була надана копія підписаної позивачем Інформаційної згоди на попередній огляд та консультацію від 13.11.2025, відповідно до якої ОСОБА_1 добровільно звертається за медичною допомогою до Центру та надає повну відому інформацію про стан здоров`я. Він згоден на складання попереднього плану лікування. З прейскурантом ознайомлений. Він ознайомлений з Публічним договором-офертою стоматологічний центр «ALBENA» про надання медичних послуг стоматологічних послуг.
Також в судовому засіданні позивач пояснив, що він не цікався у відповідача щодо строків та плану лікування, а також щодо вартості лікування, але погодився на видалення зубів та проведення інших маніпуляцій з метою подальшого імплантування. Усі послуги, які перелічені в акті виконаних робіт від 13.11.2025, він та його дружина отримали 13.11.2025, окрім послуги «хірургічний шаблон» вартістю 5000 грн., яка згідно доводів відповідача, викладених у відзиву на позовну заяву, була виконана 14.11.2025. Крім того, позивачем було сплачені ці послуги на загальну суму 15450 грн. в той же день після їх отримання.
Таким чином, відсутні підстави стверджувати, що ці кошти були отримані відповідачем безпідставно.
За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позовної заяви відмовлено, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про захист прав споживача та стягнення безпідставно отриманих коштів відмовити.
Судові витрати компенсувати за рахунок держави.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Молонова