Справа № 643/11159/26
Провадження № 3/643/1909/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19.06.2026 м. Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Крівцов Д.А., розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 
за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення

ВСТАНОВИВ

Щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

Обставини адміністративного правопорушення, визнані судом доведеними

15.02.2026 року о 18-00 год. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Skoda Octavia A7», державний номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, буд. 142, не була уважною за кермом, не стежила за дорожньою обстановкою, не дотрималася безпечної швидкості руху, в результаті чого допустила наїзд на пішохода ОСОБА_2 . В результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження. 

Нормативний акт, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення

Дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ст. 124 КУпАП як порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. 

Позиція учасників справи 

ОСОБА_1 в судовому засіданні 19.06.2026 свою вину у вчиненні вказаного вище правопорушення не визнала. 
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 , 15.02.2026 о 18-00 год. на вулиці було темно, міського освітлення не було, опадів не було, проїзна частина була суха, вона керувала технічно справним автомобілем «Skoda Octavia A7», державний номерний знак НОМЕР_1 , пасажирів не було. Вона рухалась зі швидкістю приблизно 50 км./год. по пр. Тракторобудівників зі сторони вул. Валентинівської в напрямку вул. Нескорених у м. Харкові в крайньому правому ряду. Під час руху вона побачила, що близько в 2 метрах попереду неї розташований пішохід. При цьому вона не може вказати, чи він рухався, стояв і відкіля саме він рухався. Вона відразу вжила заходів гальмування, проте не маневрувала. Передньою лівою частиною кузова відбувся удар в пішохода, в його праву частину тулубу. Вона відразу зупинилась, а пішохід впав попереду її автомобіля приблизно в 1,5 метрах. Відразу вона підійшла до постраждалого пішохода, проте вона не є лікарем, тому медичної допомоги не надавала. До неї підбігли інші люди, які вказали, що бачили, як відбулось ДТП. Вона знає, що водій ОСОБА_3 , який рухався позаду неї, підійшов до неї та очікував прибуття поліції. Крім нього, до неї підійшов ще чоловік ОСОБА_4 , він сказав, що він рухався назустріч їй і бачив, як відбулась ДТП. Вона відразу зателефонувала в 112 і повідомила про ДТП. Приблизно через 5 хвилин приїхала машина швидкої медичної допомоги, лікарі оглянули потерпілого і забрали в лікарню. Потім приїхали працівники поліції, де вона їм надала свої пояснення і залишилась на місці події очікувати СОГ.
ОСОБА_2 в судове засідання 19.06.2026 не з`явився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки тасмс-повідомлення про виклик до суду.
Судова повістка направлялась на адресу місця проживання ОСОБА_2 , зазначену в протоколі про адміністративне правопорушення, і повернулась до суду неврученою адресату.
Смс-повідомлення про виклик до суду, направлялось на номер мобільного телефону ОСОБА_2 , зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме 380669982522, та не доставлено адресату з причини «Абонент тимчасово недоступний».
Таким чином, судом було вжито передбачених законодавством України заходів щодо повідомлення ОСОБА_2 про дату і місце розгляду справи (ст. 277-2 КУпАП), та реалізації його права приймати участь у розгляді справи в суді. 
Незважаючи на зазначене, ОСОБА_2 станом розгляду справи не цікавився, до суду не з`явився. 
Як вбачається з положень п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом. 
Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Виходячи з положень ст. 268 КУпАП, під час розгляду даної категорії справ присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не є обов`язковою. 
В п. 41 рішення Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). 
Верховним Судом в п. 34 постанови від 12 березня 2019 року по справі № 910/9836/18 також зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 
В рішенні першої дисциплінарної палати Вищої Ради правосуддя від 25.01.2019 року № 194/1дп/15-19 зазначено, що з огляду на принцип судочинства, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суди мають проводити розгляд справ за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, оскільки безпідставне умисне затягування справи нівелює завдання КУпАП, яким є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП). 
За таких обставин, враховуючи встановлені законодавством строки розгляду справ про адміністративні правопорушення та положення ст. 268 КУпАП, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_2 .

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належать забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Згідно ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Положеннями ч. 2 ст. 251 КУпАП передбачено, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху (ПДР) дорожні умови - сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан; дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом. 
Відповідно до п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Згідно з підпунктом «б» пункту 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі. 
Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»). 

Позиція суду 

Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини, її вина у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується наступними доказами: 
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 670611 від 20.05.2026, згідно з яким ОСОБА_1 вчинила 15.02.2026 правопорушення за вказаних вище обставин; 
- даними Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026221170000456 від 16.02.2026, згідно з яким 15.02.2026 приблизно о 18-00 год. біля будинку № 142 по пр. Тракторобудівників у м. Харкові автомобілем «Skoda Octavia A7», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 було здійснено наїзд на пішохода ОСОБА_2 . В результаті ДТП пішохід отримав тілесні ушкодження та був доставлений до лікарні;
- даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15.02.2026, яким встановлено: місце ДТП: м. Харків, пр. Тракторобудівників, буд. 142; дорожнє покриття для 2 напрямків, шириною 12,7 м.; число смуг для руху в напрямку огляду – 2, їх ширина – 6,0 м., число смуг для руху назустріч напрямку огляду – 2, їх ширина – 6,0 м.; сліди шин – відсутні; сліди гальмування – відсутні; загальний стан видимості дороги – 150 м.; зона видимості елементів проїзної частини з робочого місця водія 150 м., із ввімкненим світлом фар: дальнім 200 м., ближнім – 150 м. Оглядовість із кабіни водія на смузі руху автомобіля: праворуч 150 м., ліворуч – 150 м. Видимість конкретної перешкоди – 150 м.;
- даними схеми місця ДТП від 15.02.2026, на якій зафіксовано розташування автомобіля;
- даними Висновку експерта № 12-14/219-А/26 ДСУ «Харківське обласне бюро судово – медичної експертизи» від 09.04.2026, згідно з яким у ОСОБА_2 мають місце садна лобної ділянки, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень. На момент госпіталізації у лікувальний заклад, при дослідженні крові ОСОБА_2 на наявність алкоголю, виявлений етиловий спирт 3,217 %, що може відповідати тяжкому отруєнню алкоголем, при якому може наступити смерть;
- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 06.04.2026, згідно з яким 15.02.2026 близько 18-00 год. на вулиці було темно, міського освітлення не було, опадів не було, проїзна частина була суха. Він керував автомобілем «Фольксваген Гольф», державний номерний знак НОМЕР_2 , пасажирів не було. Він рухався приблизно зі швидкістю 50 км./год. по пр. Тракторобудівників зі сторони вул. Валентинівської в напрямку вул. Нескорених у м. Харкові в крайньому лівому ряду. Попереду в попутному напрямку праворуч від нього рухався зі швидкістю 50 км./год. автомобіль «Skoda Octavia A7», державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом була жінка, пасажирів не було. В районі буд. 142 по пр. Тракторобудівників він побачив в світлі фар, як зліва направо через проїзну частину в недозволеному місці швидким шагом рухався пішохід – чоловік на вигляд 50 років, не звертаючи увагу на них, в той час назустріч їм і позаду їх транспорту не було. Він відразу почав гальмувати, а водій автомобіля «Skoda Octavia A7», державний номерний знак НОМЕР_1 , не гальмувала і не маневрувала. Пішохід продовжив свій рух, не звертаючи увагу на автомобілі, які рухались, і відразу відбувся наїзд передньою лівою частиною кузова в правий тулуб пішохода. Від удару пішохід впав на проїзну частину, він зупинився і очікував прибуття поліції. Водій автомобіля «Skoda Octavia A7», державний номерний знак НОМЕР_1 (жінка), теж зупинилась і очікувала поліцію. Приблизно через 3 хвилини приїхала машина швидкої медичної допомоги, де лікарі оглянули потерпілого і забрали в лікарню. Потім приїхали працівники поліції, він надав своє пояснення і поїхав по справах;
- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 20.04.2026, згідно з яким 15.02.2026 близько 13-00 год. її чоловік ОСОБА_2 пішов з дому по своїм справам, проте куди, вона не знає. 15.02.2026 о 18-00 год. їй зателефонував працівник поліції і сказав, що в районі буд. 142 по пр. Тракторобудівників у м. Харкові її чоловік, знаходячись в сильному алкогольному сп`янінні, вибіг на проїзну частину і потрапив у ДТП, тобто автомобілем «Skoda Octavia A7» відбувся наїзд на нього. Так як її чоловік ОСОБА_2 знаходився в сильному алкогольному сп`янінні, то його відвезли до КНП «ХКЛШНМД» ХОР, щоб прокапати і вивести алкогольну інтоксикацію, при цьому ніяких тілесних ушкоджень не було. На наступний день вона приїхала до свого чоловіка в лікарню, і так як у нього не було ніяких переломів і тілесних ушкоджень, то його виписали з лікарні і вони поїхали додому. Він ніде не лікувався, так як воно не було потрібно. До них приїжджала жінка, яка сказала, що вона є водієм автомобіля «Skoda Octavia A7», щоб подивитись на її чоловіка, у якого переломів не було, і він перед нею вибачився у тому, що знаходився у сильному алкогольному сп`янінні і потрапив в ДТП. При цьому чоловік написав розписку, що претензій до неї і ні до кого не має і щоб його більше не турбували;
- даними постанови слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області від 23.04.2026, якою кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12026221170000456 від 16.02.2026, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення; виділено матеріали адміністративного правопорушення для вирішення питання щодо водія ОСОБА_1 та направлено до УПП ГУНП в Харківській області.
- даними довідки № 06/598 від 11.05.2026 КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР, відповідно до якої ОСОБА_2 знаходився у лікарні з 15.02.2026 по 17.02.2026 з діагнозом: «Забій грудної клітини. Забій м`яких тканин правого плеча. Забій садно – лобної частини. Вміст етилового спирту у крові – 3,217 %».
Оцінюючи вказані вище докази, суд керується таким. 
Згідно з письмовими показаннями свідка ОСОБА_5 , пішохід ОСОБА_2 переходив проїзну частину зліва направо відносно руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . 
З схеми місця ДТП вбачається, що до моменту зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 , ОСОБА_2 пройшов дві смуги руху зустрічного напрямку та одну смугу руху попутного напрямку, кожна з яких має ширину 3 м. Таким чином, з моменту виходу на проїзну частину і до моменту зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , пішохід ОСОБА_2 пройшов по проїзній частині відстань не менше 9 м., встигнувши перетнути дві смуги руху зустрічного напрямку і одну смугу руху попутного напрямку, перш ніж відбулось зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 , який рухався в крайній правій смузі. 
Виходячи з письмових показань свідка ОСОБА_5 , який рухався в одному напрямку з автомобілем ОСОБА_1 ліворуч від неї (в лівій смузі руху), він одразу почав гальмувати, побачивши пішохода ОСОБА_2 , натомість автомобіль під керуванням ОСОБА_1 продовжив рух, не здійснюючи гальмування або маневрування, після чого здійснив наїзд на вказаного пішохода. 
При цьому, як вбачається з даних протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, загальний стан видимості дороги – 150 м.; зона видимості елементів проїзної частини з робочого місця водія 150 м., із ввімкненим світлом фар: дальнім 200 м., ближнім – 150 м.; оглядовість із кабіни водія на смузі руху автомобіля: праворуч 150 м., ліворуч – 150 м.; видимість конкретної перешкоди – 150 м.; сліди гальмування – відсутні. 
Наведене свідчить, що водій ОСОБА_1 в умовах даної ДТП мала достатню видимість (150 м), щоб завчасно виявити пішохода ОСОБА_2 на проїзній частині дороги та вжити необхідних заходів гальмування або маневрування з метою уникнення наїзду на вказану особу, проте вказаних заходів не вжила та продовжила рух, внаслідок чого допустила наїзд на пішохода. 
Доводи ОСОБА_1 відносно того, що пішохід ОСОБА_2 , ймовірно, не мав світловідбивальних елементів одягу та взуття, а також що під час перебування на проїзній частині до самого моменту зіткнення перебував поза межами світла фар її автомобіля, суд відхиляє з огляду на таке. 
Виходячи з казаних вище вимог п. 1.10, 12.1, 2.3 ПДР, саме на ОСОБА_1 як на водія автомобіля покладається обов`язок врахування дорожньої обстановки, складовою якої є освітленість дороги, під час вибору безпечної швидкості руху, а також обов`язок своєчасного реагування на зміну дорожньої обстановки. 
Та обставина, що водій ОСОБА_1 , виходячи з її показань, виявила пішохода ОСОБА_2 , коли він перебував попереду її автомобіля на відстані 2 м, тобто на цей час вже встигнув перетнути 3 смуги руху та пройти по проїзній частині дороги 9 м, свідчить про те, що ОСОБА_1 не була уважною за кермом, не стежила за дорожньою обстановкою та не дотрималась безпечної швидкості руху в даній дорожній обстановці. При цьому, виходячи з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 мала можливість виявити пішохода ОСОБА_2 на відстані 150 м від її автомобіля. 
За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає доведеними поза розумним сумнівом вину ОСОБА_1 у вчиненні вказаного вище правопорушення та факт порушення нею вимог п. 12.1, п. 2.3 «б» ПДР. 

Накладення стягнення

Оскільки ОСОБА_1 притягається до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у суду, виходячи з положень ч. 2 ст. 33 КУпАП, відсутні підстави враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Харківського апеляційного суду від 07.11.2023, винесеної у справі № 645/2694/23. 
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. 
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 665 грн. 60 коп., які підлягають стягненню з правопорушника.

Щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП

Опис обставин, зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 670922 від 20.05.2026, 15.02.2026 о 18-00 год. пішохід ОСОБА_2 за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, буд. 142, раптово вийшов на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху, чим створив перешкоду для руху транспортному засобу «Skoda Octavia A7», державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок чого відбувся наїзд зазначеного автомобіля на нього. В результаті ДТП транспортний засіб отримав механічні пошкодження. 

Кваліфікація згідно з протоколом про адміністративне правопорушення

Вказані дії ОСОБА_2 кваліфіковані особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, як порушення вимог п. 4.14 «б» Правил дорожнього руху (ПДР) та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Згідно з підпунктом «б» пункту 4.14 ПДР, пішоходам забороняється раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід. 
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами (п. 26, 27 постанови Верховного Суду від 27.06.2019 у справі № 560/751/17). 
В ситуаціях, коли нормами КУпАП чітко не врегульовано ті чи інші питання, суди відповідно до усталеної судової практики, яка ґрунтується на системному аналізі міжнародних актів з урахуванням рішень Конституційного Суду України, в певних випадках вправі застосовувати принцип аналогії закону. У цьому випадку найбільш близьким до адміністративно-деліктної галузі права є кримінальне процесуальне законодавство (постанова Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 263/10894/2020). 
Правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, виходячи з критеріїв Енгеля (Engel and Others v. the Netherlands, рішення 8 червня 1976 року, заяви №№ 5100/71; 5101/71; 5102/71; 5354/72; 5370/72), відноситься до «кримінальних» у розумінні ЄСПЛ.
У справах про адміністративні правопорушення застосовується принцип презумпції невинуватості, згідно якого всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи (рішення Європейського суду з прав людини від 09.09.2011 року у справі «Лучанінова проти України», від 15.05.2018 року у справі «Надточій проти України»; ст. 62 Конституції України; рішення Конституційного Суду України № 23-рп/2010 від 22.12.2010 у справі № 1/34/2010; п. 39 постанови Верховного Суду 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а). 
Зміст стандарту доказування «поза розумним сумнівом» розкритий у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 688/788/15-к, від 08.10.2019 у справі № 195/1563/16-к, від 21.01.2020 у справі № 754/17019/17, від 16.09.2020 у справі № 760/23459/17, від 02.12.2022 у справі № 758/1780/17, від 29.11.2022 у справі № 693/1546/14-к, згідно яких такий стандарт доведення означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням. 
У відповідності до ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Позиція суду

До суду одночасно, в межах одного матеріалу про адміністративне правопорушення, надійшли протоколи про адміністративне правопорушення, складені відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . 
Ураховуючи наведене, на підтвердження винуватості ОСОБА_2 суду надані ті ж самі докази, які надані на підтвердження винуватості ОСОБА_1 . 
Оскільки суд вже надав оцінку вказаним доказам під час вирішення питання щодо винуватості ОСОБА_1 , під час вирішення питання про винуватості ОСОБА_2 суд не вважає за доцільне повторно надавати детальну оцінку вказаним доказам. 
Ураховуючи наведене, в контексті вирішення питання про винуватість ОСОБА_2 суд звертає увагу на таке. 
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення, ОСОБА_2 притягається до відповідальності за те, що раптово вийшов на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників дорожнього руху, чим створив перешкоду для руху транспортному засобу під керуванням ОСОБА_1 . 
Оцінюючи питання відносно того, чи дійсно ОСОБА_2 раптово вийшов на проїзну частину, чим створив перешкоду для руху транспортному засобу під керуванням ОСОБА_1 , суд керується таким. 
Як вже зазначалось, до моменту зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_1 , пішохід ОСОБА_2 перетнув 2 смуги руху зустрічного напрямку та одну смугу руху попутного напрямку, пройшовши по проїзній частині відстань не менше 9 м. При цьому водій ОСОБА_1 мала можливість побачити пішохода ОСОБА_2 за 150 м.
При цьому суд зазначає, що якщо виходити із загальнодоступних даних щодо швидкості руху пішохода 6 км/год. (швидка ходьба), то за вказаної швидкості руху пішохід проходить 9 м за 5,4 секунди. Таким чином, пішохід ОСОБА_2 рухався по проїзній частині більше 5 секунд, перш ніж відбулась ДТП. 
За таких обставин у суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_2 раптово для ОСОБА_1 вийшов на проїзну частину та тим самим створив перешкоду для руху транспортному засобу під керуванням ОСОБА_1 . 
Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку, що органами поліції не доведено поза розумним сумнівом, що ДТП, внаслідок якого пошкоджений автомобіль ОСОБА_1 , сталась внаслідок порушення ОСОБА_2 технічних вимог підпункту «б» пункту 4.14 ПДР.
Виниклі сумніви щодо порушення ОСОБА_2 вимог підпункту «б» пункту 4.14 ПДР суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на користь ОСОБА_2 та приходить до висновку щодо недоведеності факту порушення ним вказаних вимог ПДР.
За таких обставин суд закриває провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, відносно ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю події і складу даного адміністративного правопорушення.
Керуючись ст. 33-35, 40-1, 124, п. 1 ч. 1 ст. 247, 248-249, 251-252, 279, 283-285 КУпАП

ПОСТАНОВИВ

Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на неї адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. (отримувач: ГУК у Харківській області 21081300, код отримувача 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, р/р UA168999980313020149000020001, призначення платежу: «штраф по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху»).
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 665 грн. 60 коп. (отримувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: «судовий збір при ухваленні судом постанови про накладення адміністративного стягнення»).
Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відносно ОСОБА_2 – закрити. 
Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова – особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287  Кодексу України про адміністративні правопорушення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 

Суддя Д.А. Крівцов