справа № 631/809/26
провадження № 3/631/365/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2026 року селище Нова Водолага

Суддя Нововодолазького районного суду Харківської області Трояновська Т. М., розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов від Головного управління Державної податкової служби у Харківській області відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , працюючого у ТОВАРИСТВІ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЛАСІВСЬКИЙ МІРОШНИК» на посаді генерального директора, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 
про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

В С Т А Н О В И В:

До Нововодолазького районного суду Харківської області від Головного управління Державної податкової служби у Харківській області для розгляду по суті надійшов адміністративний матеріал, складений відносно ОСОБА_1 .
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 червня 2026 року справа передана головуючому судді Пархоменко І. О.
Суддя ОСОБА_2 була звільнена з посади судді відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 1229/0/15-26 від 18 червня 2026 року та відрахована зі штату суду відповідно до наказу № 02-05/38 від 24 червня 2026 року, справа з єдиним унікальним № 631/809/26 по суті не розглянута.
Згідно розпорядження керівника апарату суду від 02 липня 2026 року за № 84 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 липня 2026 року, справу передано до розгляду головуючому судді Трояновській Т. М.
Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення № 970/20-40-07-30/0703, складеного 10 червня 2025 року головним державним інспектором відділу перевірок інших галузей економіки управління податкового аудиту Головного управління Державної податкової служби у Харківській області Віталієм Деригузом, убачається, що генеральний директор ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЛАСІВСЬКИЙ МІРОШНИК» – ОСОБА_1 вчинив порушення ведення податкового та бухгалтерського обліку, а саме порушено: пункти 44.1, 44.2 статті 44, підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, підпункт 140.4.4 пункту 140.4 статті 140 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування податком на прибуток всього у загальній сумі 44623047 гривень 00 копійок, у тому числі, що лічиться по декларації з податку на прибуток, поданій за 2025 рік (вхідний від 01 березня 2026 року № 9438207041, з урахуванням уточнюючої декларації від 03 березня 2026 року № 9438476170); пункт 198.5 статті 198, пункту 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, підпункту 5 пункту 3, підпункту 5 пункту 4 розділу V «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість», ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЛАСІВСЬКИЙ МІРОШНИК» безпідставно занижено податку на додану вартість на загальну суму 1994995 гривень 00 копійок; пункти 201.1, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЛАСІВСЬКИЙ МІРОШНИК» не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на обсяг постачання (без податку на додану вартість) 9974976 гривень 00 копійок.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за частиною 1 статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як порушення порядку ведення податкового обліку.
Приписами частини 1 статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
При підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення, суддя відповідно до статті 278 Кодексу України про адміністративні правопорушення, перевіряє зокрема, правильність складання протоколу та інших матеріалів по адміністративній справі.
Вимоги щодо змісту протоколу встановлені статтею 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до приписів статті 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
При цьому, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (стаття 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
Приписами статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Диспозиція статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України.
Отже, суб`єкт адміністративного проступку в даному випадку є спеціальний – посадові особи підприємств, установ, організацій.
В той же, час у матеріалах, доданих до протоколу про адміністративне правопорушення № 970/20-40-07-30/0703 від 10 червня 2026 року, відсутні належні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 є посадовою особою, а саме генеральним директором ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЛАСІВСЬКИЙ МІРОШНИК», що впливає на визначення суб`єкту даного правопорушення, а також що останній є відповідальною особою за фінансово-господарську діяльність цього підприємства.
Окрім цього, положеннями частини 2 статті 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що протокол про адміністративне правопорушення у разі його оформлення складається, зокрема, у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. 
Водночас, як свідчать наявні матеріалах справи докази другий екземпляр протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 вручений не був, докази направлення його засобами поштового зв`язку в матеріалах справи відсутні.
При цьому слід відмітити, що на підтвердження факту порушення ведення податкового обліку ОСОБА_1 особа, яка склала протокол № 970/20-40-07-30/0703 від 10 червня 2026 року, намагалась додати копію Акту про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЛАСІВСЬКИЙ МІРОШНИК» (код ЄДРПОУ 34895482) від 05 травня 2026 року № 17809/20-40-07-03-06/34895482 як письмовий доказ у справі, однак долучила до матеріалів лише 1 – 4, 133 – 137 сторінки документа (вступна частина та висновок). Отже, доказ у справі надано не належним чином, що позбавляє суддю можливості всебічного, повного, своєчасного та об`єктивного дослідити всі обставин справи в їх сукупності.
З цього приводу слід зауважити, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (частина 2 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення).
З огляду на викладене суддя вважає за необхідне звернути увагу, що протокол про адміністративне правопорушення є офіційним документом і до нього висуваються певні вимоги. Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка його складає та не може бути перекладено на суд.
До того ж, протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який офіційно засвідчує факт вчинення особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, неправомірних дій, та фіксує закінчення діяльності компетентних осіб щодо збирання, оцінки та перевірки доказів. Тобто протокол є, начебто й скоріше за все, з огляду на практику Європейського суду з прав людини, звинувачувальним документом, якому завжди передує момент виявлення відповідного проступку.
Крім того, уповноваженому на складення протоколу про адміністративне правопорушення суб`єкту також слід пам`ятати про приписи статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яка констатує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Однак, необхідно зазначити, що усі докази, які повноважна особа долучає до протоколу про адміністративне правопорушення, слід засвідчувати з урахуванням приписів ДСТУ 4163-2020 (Вимоги до оформлювання документів), прийнятого й затвердженого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» № 144 від 01 липня 2020 року, який, як вказано у пункті 1.1 цього документа, поширюється на організаційно-розпорядчі документи – постанови, розпорядження, накази, положення, рішення, протоколи, акти, листи тощо, створювані в результаті діяльності органів державної влади України, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій та їх об`єднань усіх форм власності. 
Так, пункт 5.26 цього нормативно-правового документу зазначає, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, а також дати засвідчення копії.
Аналогічне за своїм змістом правило міститься й у пункті 8 глави 10 розділу ІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1000/5 від 18 червня 2015 року (із змінами та доповненнями), які з огляду на зміст пункту 1 розділу І «Загальні положення» встановлюють єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності, та є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами.
Також, вказаний пункт 8 глави 10 розділу ІІ цих Правил визначає, що копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчуються відбитком печатки установи. На лицьовому боці у верхньому правому куті першого аркуша документа проставляється відмітка «Копія» (абзац 6 пункту 5 глави 4 розділу ХІІ Правил).
Проте, жоден із документів доданих до протоколу про адміністративне правопорушення не засвідчений уповноваженою особою з урахуванням вимог діючого законодавства.
Відтак, виявлені суддею порушення є процесуальними, мають важливе значення і перешкоджають розгляду справи про адміністративне правопорушення, в тому числі у зв`язку із тим, що протокол, складений із порушенням процесуального закону, не може бути предметом розгляду й підлягає поверненню особі, яка його склала.
У рішеннях Європейського суду прав людини від 30 травня 2013 року у справі «Малофєєва проти Росії» (заява № 36673/(7) та від 20 вересня 2016 року у справі «Карелін проти Росії» (заява № 926/0/), серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Пленум Верховного Суду України у пункті 24 своєї Постанови № 14 від 23 грудня 2005 року визнав правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статі 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.
На такій же правовій позиції стоїть й Верховний суд України, який у пункту 2 своєї Постанови Пленуму № 13 від 25 травня 1998 року (із змінами та доповненнями, внесеними Постановою Пленуму № 5 від 03 березня 2000 року) зазначає, що у випадках складення протоколу не уповноваженою на те посадовою особою або без додержання вимог статі 256 Кодексу України про адміністративні правопорушення, неприєднання до нього документів, що підтверджують особу, яка притягається до відповідальності, повноважень на виконання функцій держави, чи копії постанови (при повторному притягненні особи до відповідальності на підставі Закону) суддя зобов`язаний своєю постановою повернути протокол відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.
За таких умов та враховуючи, що фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи є неповними та суперечать фактичним обставинам справи, суддя доходить висновку про необхідність повернення адміністративного матеріалу, складеного у відношенні ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області для належного оформлення.
Необхідно усунути зазначені недоліки, після чого вирішити питання про подальший рух справи.
При цьому, суд зауважує, що строки за яких посадові особи мають доопрацювати адміністративний матеріал не повинні перевищувати строки притягнення особи до адміністративної відповідальності і включати можливість належного виклику особи до суду.
На підставі викладеного та керуючись статтями 7, 9, частиною 1 статті 163-1, статтею 245, частиною 2 статті 246, статтями 251, 252, абзацом 25 пункту 1 частини 1 статті 255, статтями 256, 278, 280, 283, частиною 2 статті 287 та статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И В:

Протокол про адміністративне правопорушення № 970/20-40-07-30/0703, складений 10 червня 2026 року головним державним інспектором відділу перевірок інших галузей економіки управління податкового аудиту Головного управління Державної податкової служби у Харківській області Віталієм Деригузом у відношенні ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, разом із доданими до нього документами, повернути головному державному інспектору відділу перевірок інших галузей економіки управління податкового аудиту Головного управління Державної податкової служби у Харківській області Віталію Деригузу – для належного оформлення.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. М. Трояновська