Великоолександрівський районний суд Херсонської області 

Справа № 650/1349/26
провадження № 2/650/2273/26

ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області 
в складі: головуючого – Сікора О.О.,
за участю секретаря – Завістовської Л.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Високопільської селищної війскової адміністрації Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на квартиру,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт громадянина України у формі ID-картки з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 , виданий 02.12.2025 року, дійсний до 02.12.2035 року, орган видання 6515, номер запису 19790825-08166, РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 є власником вказаної квартири, постійно та безперервно володіла та користувалася нею з 16.12.2008 року, однак при зверненні до реєстратора по відповідну Інформаційну довідку, державний реєстратор повідомив, що так як позивач не встигла внести відповідні відомості до ДРРПнаНМ про реєстрацію свого право власності, а тому Державний реєстр речових прав на нерухоме майно не містить відомостей про те, хто є власником квартири АДРЕСА_2 , а тому щоб зареєструвати своє право власності на вищевказану квартиру необхідно надати Свідоцтво про право власності на квартиру та технічний паспорт на нерухоме майно. 
Отже, оскільки у встановленому законом порядку позивач не може оформити свої права через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, він змушений звернутися до суду з даним позовом.
Позивач на судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідач, будучи належним чином сповіщеним про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав, зустрічний позов до суду не пред`явив. Враховуючи думку позивача, який не заперечив, щодо заочного розгляду справи, суд вважає за доцільне провести заочний розгляд справи.
За таких обставин, суд вважає можливим постановити рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
ОСОБА_1 є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 постійно та безперервно володіла та користувалася належною квартирою, що підтверджується реєстрацією в квартирі з 16.12.2008 року та Витягом з Погосподарської книги № 18 № 4878 від 30.12.2025 року, виданим Високопільською селищною радою Бериславського району Херсонської області.
ОСОБА_1 звернулася до реєстратора по відповідну Інформаційну довідку, але державний реєстратор повідомив, що так як позивач не встигла внести відповідні відомості до ДРРПнаНМ про реєстрацію свого право власності, а тому Державний реєстр речових прав на нерухоме майно не містить відомостей про те, хто є власником квартири АДРЕСА_2 , тому ОСОБА_1 , щоб зареєструвати своє право власності на вищевказану квартиру необхідно надати Свідоцтво про право власності на квартиру та технічний паспорт на нерухоме майно. 
За весь час користування квартирою, позивач утримує її на правах власника, здійснює ремонт, сплачує комунальні послуги, але разом з тим, не може підтвердити своє право власності на квартиру, з причини відсутності належних правовстановлюючих документів.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.      Відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.            В листі від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ звертає увагу судів на наступне: за змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.       За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.      Відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.    Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.       Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає стаття 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.   Відповідно до частин першої та другої статті 321ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, системний аналіз наведених положень закону та наданих судами вищих інстанцій роз`яснень дозволяє дійти висновку, що право особи, яка володіє нерухомим майном, втім не може підтвердити своє право власності на нього перед третіми особами, може бути захищене шляхом визнання на нею такого права в судовому порядку. Аналізуючи фактичні обставини справи, а також положення діючого на момент набуття права на спірне майно, суд дійшов висновку про належність на праві власності позивачу вказаного нерухомого майна, оскільки його було набуто у встановленому законом порядку та не вбачається підстав для припинення такого права на моменту розгляду справи.  
Підставою звернення позивача до суду є неможливість доведення перед компетентним органом, свого права власності на вказане спірне майно.       Таким чином, зважаючи на те, що суд встановив належність на праві власності спірного нерухомого майна на праві власності позивачу, але таке її право не визнається, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання права власності за позивачем в судовому порядку, а отже позов підлягає задоволенню.           Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин.           Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, який на законних підставах володіє належним йому нерухомими майном, проте не може це право підвередити перед третіми особами, а отже реалізувати свої пов`язані із цим похідні права, так і відповідача, який не заперечував проти задоволення позовних вимог, підстави які могли б зумовити перехід права власності на майно до держави в особі органу місцевого самоврядування відсутні.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було невизнане неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до його компетенції, відповідачем позовні вимоги не заперечувалися з приводу підстав та предмету позову. Керуючись статтями 12, 13, 141, 209, 259, 263 265 ЦПК України, а також наведеними положення цивільного законодавства, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Високопільської селищної війскової адміністрації Бериславського району Херсонської області про визнання права власності на квартиру – задовільнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт громадянина України у формі ID-картки з безконтактним електронним носієм № НОМЕР_1 , виданий 02.12.2025 року, дійсний до 02.12.2035 року, орган видання 6515, номер запису 19790825-08166, РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Суддя: О.О. Сікора