_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/12059/26
Провадження № 2-о/947/219/26
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.06.2026 року м.Одеса

Київський районний суд м.Одеси у складі:      головуючого судді     Мальованого В.О.,    секретар судового засідання  Кочіашвілі А.Д.,    за участю заявника      ОСОБА_1 ,    представника заявника     ОСОБА_2     розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одеса в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,                ВСТАНОВИВ:                   ОСОБА_1 звернулася до суду з вище зазначеною заявою, в якій просить встановити факт її проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 з 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .    В обґрунтування заяви зазначено , що ОСОБА_1 , проживала разом з ОСОБА_4 з весни 2004 року як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу. За час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку: робили ремонти, купували меблі та інші предмети домашнього побуту, крім того, всі свята проводили в колі рідних та друзів. ОСОБА_4 спілкувався з сином ОСОБА_1 , її батьками та родичами, як і ОСОБА_1 з сім`єю ОСОБА_4 .. З 01.10.2025 року ОСОБА_4 перебував на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . Весь час перебування ОСОБА_4 на військовій службі, ОСОБА_1 з ним була на зв`язку. ОСОБА_4 спочатку один тиждень перебував у селищі Велика Михайлівка Роздільнянського району Одеської області, потім близько півтора - два місяців перебував на пункті контролю Кучурган на кордоні з Молдовою, згодом п`ятдесят п`ять днів був на навчанні у Дніпропетровській області. Потім три тижні в Дніпропетровської області та в ніч з 09.01.2026 року на 10.01.2026 року відправився на бойову позицію. 21.01.2026 року зв`язок з ним зник. З відомостей наданих командиром 12.02.2026 року офіційно визнаний безвісті зниклим виконуючи бойове завдання зі захисту територіальної цілісності Батьківщини, здійснення відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації проти України. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 не зареєстрували шлюб, заявниця не може в повному обсязі реалізувати свої права, а саме належним чином комунікувати з органами військового управління, подавати заяви до уповноважених органів щодо розшуку ОСОБА_4 та ініціювати питання виплати грошових коштів. Зважаючи на вказане, заявник змушена звернутися до суду з даною заявою.
Ухвалою судді від 06.04.2026 року відкрито провадження у справі.   15.04.2026 року надійшли письмові пояснення від заінтересованої особи військової частини НОМЕР_1 , в яких вони зазначають , що дійсно 01.10.2025 солдат ОСОБА_4 був призваний на військову службу по мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 , а 03.10.2025 зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду гранатометника 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 14 стрілецької роти НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_3 . З 12.02.2026 солдат ОСОБА_4 обліковується в списках особового складу військової частини НОМЕР_1 як такий, що зник без вісти за особливих обставин, в ході ведення бойових дій. За фактом зникнення військовослужбовця СВ ВП №1 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області розпочато кримінальне провадження №12026162470000320 (ч. 1 ст. 115 КК України).            Станом на теперішній час у розпорядженні військової частини НОМЕР_1 відсутня будь-яка інформація щодо можливого місця знаходження солдата ОСОБА_4 , інформація щодо перебування у полоні наразі також відсутня. У розпорядженні військової частини НОМЕР_1 відсутні детальні соціально демографічні дані з приводу солдата ОСОБА_4 , у військовому квитку військовослужбовця в графі «сімейний стан» відсутні будь-які записи. За наявною інформацією, ОСОБА_4 не перебуває у зареєстрованому шлюбі, від попереднього шлюбу має сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який наразі також проходить військову службу. Зазначають , що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в подальшому може створити заявниці правові підстави для звернення до суду з метою визнання ОСОБА_4 загиблим, а також претендувати на отримання частини одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що в майбутньому не виключає можливість виникнення спору про право з іншими отримувачами такої допомоги. Прохають при ухваленні рішення врахувати письмові пояснення військової частини НОМЕР_1 , розглядати справу за відсутності представника військової частини.  05.05.2026 року представник заінтересованої особи Міністерства оборони України подав відзив, просив залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 .. Зазначив, що заявниця не надала доказів на підставі яких можна встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу зі зниклим безвісти ОСОБА_4 .            Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідне заявниці для отримання грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців, визнаних безвісно відсутніми. Однак заявницею нічого не зазначено про родичів зниклого безвісти військовослужбовця ОСОБА_4 , які також мали б право на отримання грошового забезпечення, тому у справі можливо вбачається спір про право.           Крім того оскільки заінтересована особа Міністерство оборони України заперечують проти встановлення такого факту , що свідчить також про спір про право. За наявності спору про право, встановлення юридичного факту повинно вирішуватися не в порядку окремого провадження, а в позовному провадженні.    20.05.2026 представником заявника ОСОБА_2 подано заперечення на пояснення Міністерства оборони України, а також долучено додаткові докази на підтвердження доводів викладених в заяві про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . 
В судовому засіданні заявниця та її представник свої вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені у заяві, вважають викладені вимоги належним чином обґрунтованими, підтвердженні наданими доказами, а тому є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Заявниця зауважила , що встановлення факту їй потрібно для можливості звернення до відповідних державних органів та громадських організацій для отримання відомостей щодо долі зниклого безвісти ОСОБА_4 .            Заінтересовані особи та їх представники в судове засідання не з`явилися.  Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.     Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що заявниця ОСОБА_1 тривалий час проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу в АДРЕСА_1 .         Заявниця в заяві та в судовому засіданні вказує, що вона з чоловіком проживали разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов"язки подружжя.          Вказані обставини підтвердили допитані в судовому засіданні свідки.   Зокрема, свідок ОСОБА_5 суду пояснив , що ОСОБА_1 знає з 2006 року , як колегу по роботі. ОСОБА_4 також знає з 2006 року , як працівника підприємства , де разом працювали. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали , як чоловік та дружина в будинку по просп..Князя ОСОБА_6 . Він бував у них у гостях. Разом з ними проживав син ОСОБА_1 . Свідок пояснив , що йому відомо , що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за спільні кошти купили автомобіль. Про те , що вони не одружені він не знав. ОСОБА_4 ставився до ОСОБА_1 , як до дружини. Коли ОСОБА_4 мобілізували , ОСОБА_7 їздила до нього в навчальний центр. Наразі йому відомо , що ОСОБА_4 пропав безвісти.  Свідок ОСОБА_8 суду пояснила , що знає ОСОБА_9 з дитинства , все життя товаришували. Вона є хрещеної матір`ю дитини . ОСОБА_10 знає приблизно з 2003-2004 років , познайомилися в гостях у ОСОБА_11 і ОСОБА_12 проживали , як чоловік та дружина. Часто бувала у них в гостях. Вони разом готували їжу , мали спільний бюджет, спільно здійснювали покупки, разом робили ремонт у квартирі, тримали котів та собак , їздили на риболовлю. Разом з ними в квартирі проживав син ОСОБА_1 , ОСОБА_13 . Про те , що вони офіційно не одружені не знала.             Свідок ОСОБА_14 суду пояснила , що є двоюрідною сестрою ОСОБА_4 . З ОСОБА_15 познайомилися десь 2003-2004 роках. Їй відомо , що ОСОБА_7 і ОСОБА_12 проживали разом в м.Одеса по просп..Князя ОСОБА_6 . З ними вона часто спілкувалася по телефону. Вони приїздили до неї в гості на дні народження. В 2019 році приїздили на похорон її батька. Свідок зазначила , що останній раз бачилася з ОСОБА_4 на похороні його матері. Батько ОСОБА_10 помер давно десь 20 років тому. Їй відомо, що ОСОБА_12 був розлучений з попередньою дружиною. Свідок засвідчила , що завжди вважала , що ОСОБА_7 і ОСОБА_12 одружені , оскільки вони поводилися , як любляче подружжя , постійно піклувалися та підтримували один одного.           Свідок ОСОБА_16 суду пояснила , що знає ОСОБА_9 та ОСОБА_10 більше 20 років , оскільки проживає з ними по сусідству . Стосунки у них були теплі , як у гарного подружжя. Вони разом ходили на базар , здійснювали спільні покупки меблів , разом робили ремонт у квартирі, спільно їздили на відпочинок. До сина ОСОБА_17 , ОСОБА_12 ставився дуже добре. Про те що вони не одружені , дізналася тільки зараз.         
Свідок ОСОБА_18 суду пояснила , що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 знає , як сусідів з 2006 року . З того часу добре дружили сім`ями, спільно проводили свята , дні народження . Вони були справжньою сім`єю , як чоловік та дружина. ОСОБА_19 добре ставився до дитини ОСОБА_20 . Вони спільно вели домашнє господарство, купували продукти , здійснювали комунальні платежі за спільні кошти, разом робили покупки меблів. За цей час зробили масштабний ремонт у квартирі: стелі , стін , вікон , підлоги. Вони проживали разом до моменту мобілізації ОСОБА_19 до Збройних Сил України. Після мобілізації вони спілкувалися , ОСОБА_20 їздила до нього в навчальний центр , передавала передачі. Свідок зазначила , що знала , про те , що ОСОБА_20 та ОСОБА_19 не одружені , однак вони завжди поводилися , як люблячі чоловік та дружина.      Свідок ОСОБА_21 суду пояснив , що ОСОБА_9 знає з 2006 року , вона є далекою родичкою ( чотириюрідною сестрою). Добровечного ОСОБА_19 знав десь з 2014 року. ОСОБА_19 і ОСОБА_20 завжди сприймали , як чоловіка та дружину. Іноді разом з ними відпочивали сім`ями . Одружені вони чи ні не знав, зі сторони враження було , що вони чоловік та дружина. Вони спільно робили ремонт на дачі , разом їздили на риболовлю . Крім того , той факт , що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом за адресою АДРЕСА_1 , та вели спільне господарство також підтверджується письмовими доказами , зокрема:   Актомпро фактичне місце проживання від 05.03.2026 року, підписаний свідками, яким встановлено, що разом з ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , орієнтовно з 2004 року проживає її цивільний чоловік: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Довіреністю на керування транспортним засобом ОСОБА_22 (батько ОСОБА_1 ), якою уповноважено ОСОБА_4 користуватися, страхувати, проходити техогляд, належним ОСОБА_22 на підставі технічного паспорту НОМЕР_4 , виданого ОРЕВ УДАІ УВМ Одеської області 11.07.1987 року, легковим автомобілем марки ВАЗ 2103, вип. 1975 року, двигун № НОМЕР_5 , кузов № НОМЕР_6 , шасі № НОМЕР_7 , державний номерний знак НОМЕР_8 , зареєстрований ОРЕВ УДАІ УВМ Одеської області 11.07.1987 року, що свідчить про близькі родинні стосунки. Договором підряду від 25.08.2008 року, уклаладеним між суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_23 та ОСОБА_4 , відповідно до якого ОСОБА_23 зобов`язується виготовити та встановити металопластиковий виріб на об`єкті ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Сума виконаних робіт складає 1960,00 гривень. Актом-нарядом від 14.07.2011 року № 5511 сервісного центру ФОП « ОСОБА_24 », відповідно до якого ОСОБА_4 (тел: НОМЕР_9 , за адресою: АДРЕСА_2 (станом на сьогодні АДРЕСА_1 ) викликав майстра, у зв`язку з поломкою пральної машинки. Розрахунковою квитанцією від 03.08.2015 року, видана ФОП ОСОБА_25 ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Іформацією про окремі операції по картці ОСОБА_1 за період 09.12.2019 року – 04.03.2026 року, відповідно до якої на картки ОСОБА_1 надходили грошові кошти від ОСОБА_4 . Довідкою від 09.03.2026 року № 32, видана Житлово-будівельним кооперативом «Малиновський-2» ОСОБА_1 на запит про оплату за квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 за період з 01.01.2019 року по 01.03.2026 року згідно з виписками СЕНС БАНКУ. Довідкою від 12.03.2026 року № 3, видана Товариством з обмеженою відповідальністю «БІСНЕТ» про те, що за адресою АДРЕСА_1 , надається доступ до Інтернет-послуги абоненту ОСОБА_4 на підставі публічного договору. Квитанцією про відправку ОСОБА_1 посилки ОСОБА_4 . Розрахунковою книжкою з оплати комунальних послуг від 12.02.2001 року, видана Житлово-будівельним кооперативом «Малиновський-2» за адресою: АДРЕСА_1 : квитанція про сплату житлово-комунальних послуг від 31.07.2007 року, у графі «підпис платника» стоїть підпис ОСОБА_4 . Розрахунковою книжкою з оплати комунальних послуг від 12.11.2007 року, видана Житлово-будівельним кооперативом «Малиновський-2» за адресою: АДРЕСА_1 : де в квитанціях про сплату житлово-комунальних послуг у період з 2011 по 2018 рік , у графі «підпис платника» стоїть підпис ОСОБА_4 . Копією акту про перевірку лічильника на воду від 04.08.2011 року, складений Комунальним підприємством «Сервісний центр» за адресою: м. Одеса, просп. Академіка Глушко (станом на сьогодні АДРЕСА_1 , у графі «представник абонента» стоїть підпис ОСОБА_4 . Копією акту про прийняття вузла розподільного обліку на абонентський облік від 24.08.2023 року № 241, складений Товариство з обмеженою відповідальністю «Інфокс» за адресою: АДРЕСА_1 , у графі «Отримав» стоїть підпис ОСОБА_4 . Сімейним фото- та відеоархівом від 2004 року до 2026 року.            Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_10 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком його є ОСОБА_26 , мати ОСОБА_27 .       ОСОБА_26 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_11 .         ОСОБА_27 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_12 .        ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_4 , ОСОБА_28 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження .           Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо запису про шлюб, 28 липня 2006 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_28 .      23 червня 2006 року розірвано шлюб між ОСОБА_29 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_13 .      Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №301 від 03.10.2025, солдат ОСОБА_4 призначений на посаду гранатометника 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 14 стрілецької роти НОМЕР_2 батальйону територіальної оборони військової частини НОМЕР_3 .  Відповідно до сповіщення сім`ї від 25.02.2026 №1833, ІНФОРМАЦІЯ_8 було повідомлено ОСОБА_3 про те , що його батько ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_9 зник безвісти під час виконання бойового завдання в районі ведення бойових дій поблизу населеного пункту Нове Запоріжжя Запорізької області .           
За фактом зникнення ОСОБА_4 , відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.02.2026 року за № 12026162470000320 за ознаками вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України .            В судовому засіданні заявниця зазначила, що встановлення факту спільного проживання заявнику потрібно з метою можливості звернення до відповідних державних органів та громадських організацій для отримання відомостей щодо долі зниклого безвісти ОСОБА_4 .        Правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечує правове регулювання відносин, пов`язаних із встановленням та обліком, розшуком і соціальним захистом таких осіб та їхніх родичів визначає Закон України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти".            Відповідно до ч. 1 ст. 1 вказаного Закону близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.   Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" встановлено, що цей Закон регулює суспільні відносини, пов`язані з набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, з обліком, розшуком та соціальним захистом таких осіб і членів їхніх сімей.   У ст. 6 вищевказаного Закону зазначено права близьких родичів та членів сім`ї осіб, зниклих безвісти за особливих обставин. Близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме). Реалізація права, передбаченого частиною першою цієї статті, відбувається шляхом подання заяви про розшук особи, зниклої безвісти за особливих обставин, та отримання достовірної інформації про хід та результати проведення її розшуку в порядку, визначеному цим Законом та іншими законами України. Органи державної влади, уповноважені на здійснення обліку та/або розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, зобов`язані надавати інформацію про хід та результати їх розшуку в порядку, встановленому цим Законом, близьким родичам та членам сім`ї таких осіб. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством України.       Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, з цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.          Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.          У п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.        Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.    У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами.    За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.           Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.          За приписами ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Таким чином, предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків.   Майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.       Аналогічні висновки, висловлені Верховним Судом в постанові від 18 липня 2018 року у справі № 544/1274/16-ц та в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 207/3371/17.            Великою Палатою Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц зазначено, що встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю.    У Постанові Верховного Суду від 03 листопада 2022 року у справі №361/4744/19 зазначено, що належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін.         Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16.        Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.      Іншими доказами проживання однією сім`єю може бути народження спільних дітей; спільне придбання рухомого та нерухомого майна; укладення чоловіком/жінкою договорів дарування, страхування, медичного та туристичного обслуговування, тощо на користь іншого; наявність спільних рахунків у банківських установах; спільна участь у питанні життєзабезпечення сім`ї, в оплаті комунальних послуг, купівлі продуктів харчування та інших необхідних товарів, техніки, здійснення ремонту, спільне проведення дозвілля; наявність спільних фотографій, дописів та іншої інформації в соціальних мережах та інших веб-сайтах; догляд один за одним під час хвороб, в тому числі понесення витрат на лікування, на організацію та проведення похорон, доглядом за місцем поховання, тощо.          Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати в сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.            Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08.12.2021 року в справі № 369/16486/18.        Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів, є обов`язком суду при їх оцінці.     Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну "сімейне життя", вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі "Ельсхольц проти Німеччини" суд визначив, що "поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші "сімейні" de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом".            Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.      Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.  Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.           Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством.           Факт спільного проживання заявниці з ОСОБА_4 , однією сім`єю, як подружжя без реєстрації шлюбу, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні.           Разом з тим встановлюючи період з якого заявниця і ОСОБА_4 проживали , як подружжя без реєстрації шлюбу , суд враховує той факт , що попередній шлюб між ОСОБА_29 та ОСОБА_1 було розірвано 23 червня 2006 року , а попередній шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_28 було розірвано 28 липня 2006 року, а тому вимоги про встановлення факту проживання , як подружжя однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 2004 року по липень включно 2006 року не підлягають задоволенню.         Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про встановлення факту того, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали у період з серпня 2006 року до 12 лютого 2026 року однією сім"єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, а тому заява підлягає частковому задоволенню.      Що стосується аргументів Міністерства оборони України про неможливість встановлення такого факту в окремому провадженні, то суд дослідивши матеріали справи, не знайшов підстав для залишення заяви без розгляду, адже наявність спору про право на отримання грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги між заявницею та Міністерством оборони України суд не вбачає. Міністерством оборони та військовою частиною наявність такого спору не доведено. При цьому суд застосовує висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 560/17953/21 (п. 106) де ВП ВС виснувала, що між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України не може бути спору про право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки відповідач (міністерство) не є суб`єктом отримання такої соціальної допомоги.  Посилання представника Міністерства оборони України на те, що заявниця не має права на отримання грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця, на думку суду не є підставою для залишення заяви без розгляду чи відмові у задоволенні заяви, оскільки встановлення вказаного факту заявниці потрібно з метою реалізації прав передбачених Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти".          З матеріалів справи не вбачається на етапі розгляду заяви про встановлення зазначеного юридичного факту, що існує спір про право між заявницею та заінтересованими особами.           На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 3, 21, 36, 74 СК України; ст. 12, 13, 48, 76-82, 141, 229, 259, 263-265, 268, 273, 293, 315, 353 ЦПК Україн, суд
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу – задовольнити частково.  Встановити факт проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_10 (РНОКПП НОМЕР_14 ) з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 ( НОМЕР_15 ) однією сім"єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу у період з серпня 2006 року по ІНФОРМАЦІЯ_9 .
В задоволенні решти вимог відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Київський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.        Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:          Заявник – ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_14 , адреса: АДРЕСА_1 .   Заінтересовані особи:          ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 .          Міністерство Оборони України , ЄДРПОУ 00034022 , адреса м.Київ просп..Повітряних Сил 6.          Військова частина НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_16 , АДРЕСА_4 
Рішення виготовлено 05.06.2026.

Суддя В. О. Мальований