ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/16827/26 Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді - Кравченка Є.Д.,
суддів - Осіпової О.О., Златіна С.В., 
за участю секретаря судового засідання - Андренко Д.В.,
представника Антимонопольного комітету України - Пащенка М.В., 
представника Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» - Суховерка О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Антимонопольного комітету України та Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2026, постановлену за наслідками розгляду заяви Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви, 

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду надійшла заява представника заявника Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій заявник просить суд застосувати заходи забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом:
- зупинення примусового стягнення у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, яке відкрито 22.04.2026 державним виконавцем Яковенком Владиславом Андрійовичем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі Наказу Антимонопольного комітету України № 32-Ю/26 від 17.04.2026 про стягнення штрафу у розмірі 2 432 403 190,00 грн з СП ТОВ «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД»;
- зупинення дії постанови державного виконавця Яковенка В.А. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22.04.2026 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 в частині стягнення виконавчого збору;
- заборони Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вчиняти дії на виконання виконавчого провадження № НОМЕР_1, відкритого 22.04.2026, які спрямовані на блокування (арешт) рахунків СП ТОВ «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД», відкритих у державних чи приватних банках та фінансових установах, з метою запобігання перешкоджання СП ТОВ «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» виконувати покладені на нього функції;
- заборони будь-яким банківським та фінансовим установам вчиняти дії на виконання виконавчого провадження № НОМЕР_1, відкритого 22.04.2026, спрямовані на блокування (арешт) грошових коштів СП ТОВ «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» та виконання постанов Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про арешт коштів боржника.
В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що СП ТОВ «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» (далі - заявник, Товариство) має намір звернутися до суду з позовною заявою до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо оскарження дій державного виконавця в частині відкриття виконавчого провадження та накладення арешту в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1. Заявник вказав, що розмір штрафу, який підлягає примусовому виконанню у ВП НОМЕР_1 становить 2 432 403 190,00 грн, відтак у разі накладення арешту державним виконавцем на рахунки заявника, зазначене унеможливить господарську діяльність СП ТОВ «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД», виплату заробітної плати працівникам та виконання поточних договірних зобов`язань учасником яких є товариство.
Додатково, заявник вказав, що виконавчий збір, який визначений у постанові про стягнення виконавчого збору, яку товариство має намір оскаржувати у межах заявленого позову, становить 243 240 319,00 грн. Зазначена сума виконавчого збору підлягає перерахуванню до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження. При цьому, після перерахування до бюджету таких коштів, у разі скасування постанов, повернення цих коштів буде ускладненим і потребуватиме окремих тривалих процедур відшкодування за рахунок держави.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2026 року заяву Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» про забезпечення адміністративного позову - задоволено частково.
До набрання законної сили рішенням, ухваленим за результатами судового розгляду даної адміністративної справи по суті зупинено примусове стягнення у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, яке відкрито 22 квітня 2026 року державним виконавцем Яковенком Владиславом Андрійовичем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі Наказу Антимонопольного комітету України № 32-Ю/26 від 17 квітня 2026 року про стягнення штрафу у розмірі 2 432 403 190, 00 грн (два мільярди чотириста тридцять два мільйони чотириста три тисячі сто дев`яносто гривень) з СП ТОВ «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД».
До набрання законної сили рішенням, ухваленим за результатами судового розгляду даної адміністративної справи по суті зупинено дію постанови державного виконавця Яковенка В.А. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 22 квітня 2026 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 в частині стягнення виконавчого збору.
У задоволенні решти заяви про забезпечення позову - відмовлено.
Ухвала підлягає негайному виконанню згідно з ч. 1 статті 156 КАС України.
Ухвала може бути пред`явлена до виконання у порядку та спосіб, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», у строк до 24 квітня 2029 року.
Стягувачем у виконавчому провадженні, відкритому на підставі даної ухвали, є Спільне українсько-естонське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» (01103, Україна, місто Київ, вулиця Кіквідзе, будинок 18-а; код ЄДРПОУ 21642228), а боржником - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, місто Київ, вулиця Архітектора Городецького, будинок 13; код ЄДРПОУ 00015622).
Не погоджуючись із зазначеним судом рішенням, Антимонопольний комітет України подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 у справі № 320/16827/26. Антимонопольний комітет України вважає зазначене рішення таким, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, з огляду на ту обставину, що суд, всупереч імперативним приписам пункту 5 частини третьої статті 151 КАС України, вжив заходи забезпечення шляхом зупинення дії та встановлення заборони вчиняти дії, що випливають з рішень Комітету від 31.07.2025 №370-р, від 23.10.2025 № 697-р, а також наказу Голови Комітету від 17.04.2026 № 32-Ю/26, що суперечить вимогам КАС України.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Антимонопольного комітету на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2026, постановлену за наслідками розгляду заяви Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви. Запропоновано учасникам справи подати до суду відзив на апеляційну скаргу та витребувано справу з суду першої інстанції.
Спільне українсько-естонське підприємство у формі ТОВ «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» подало апеляційну скаргу на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2026, постановлену за наслідками розгляду заяви Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви. Зокрема, заявник просив суд апеляційної інстанції змінити ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 у справі № 320/16827/26, виклавши абзац другий резолютивної частини цієї ухвали в такій редакції: «До набрання законної сили рішенням, ухваленим за результатами судового розгляду даної адміністративної справи по суті зупинити стягнення у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, яке відкрито 22 квітня 2026 року державним виконавцем Яковенком Владиславом Андрійовичем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі Наказу Антимонопольного комітету України № 32-Ю/26 від 17 квітня 2026 року про стягнення штрафу у розмірі 2 432 403 190,00 грн (два мільярди чотириста тридцять два мільйони чотириста три тисячі сто дев`яносто гривень) з СП «Оптіма-Фарм, ЛТД». В іншій частині оскаржувану ухвалу залишити без змін.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги заявник зазначив, що резолютивна частина ухвали від 23.04.2026 містить формулювання: «зупинити примусове стягнення у виконавчому провадженні № НОМЕР_1». Натомість пункт 2 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», який є спеціальною нормою, що регулює підстави для зупинення вчинення виконавчих дій, говорить про «зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа». Саме ця підстава зобов`язує виконавця не пізніше наступного робочого дня зупинити вчинення виконавчих дій та постановити відповідну постанову. Апелянт наголосив на тому, що державний виконавець використав цю термінологічну розбіжність як підставу для відмови від виконання Ухвали, стверджуючи, що «примусове стягнення» і «стягнення на підставі виконавчого документа» є різними правовими поняттями. Незалежно від того, є цей аргумент обґрунтованим чи ні по суті, він призвів до того, що виконавець не зупинив провадження, банки продовжили арештовувати кошти, і весь масштаб негативних наслідків, який мало попередити забезпечення позову, фактично настав для заявника.
Також, Спільне українсько-естонське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» зазначило, що Товариство зазнало таких негативних наслідків: рахунки Товариства у банківських установах залишились заблокованими в повному обсязі суми арешту, що унеможливило здійснення будь-яких господарських операцій; Товариство було позбавлене можливості здійснювати виплату заробітної плати, розраховуватись із постачальниками лікарських засобів, фінансувати логістику і складську діяльність; порушено ланцюги постачання лікарських засобів до аптечних мереж та медичних закладів; Товариство було змушене ініціювати додаткові судові процедури (заяву про роз`яснення ухвали) з метою змусити виконавця і банки дотриматися ухвали суду.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 травня 2026 суд відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2026, постановлену за наслідками розгляду заяви Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви. Запропоновано учасникам справи подати до суду відзив на апеляційну скаргу та витребувано справу з суду першої інстанції. Також судом продовжено строк судового розгляду матеріалів справи № 320/16827/26.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2026 року клопотання представника Антимонопольного комітету України про розгляд справи за його участю - задоволено.
Призначено справу за апеляційними скаргами Антимонопольного комітету України та Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 у справі за адміністративним позовом Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про забезпечення адміністративного позову до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 02 червня 2026 року.
Спільне українсько-естонське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» подало до суду відзив на апеляційну скаргу Антимонопольного комітету, у якому просило апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України залишити без задоволення. Зазначило, що дана адміністративна справа не стосується оскарження рішення Антимонопольного комітету України, їх законності та обґрунтованості. 
Антимонопольний комітет України подав до суду відзив на апеляційну скаргу Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД», у якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги Товариства. На думку Антимонопольного комітету України у справі № 320/16827/26 взагалі відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення відповідно до визначених Кодексом адміністративного судочинства України підстав.
У судове засідання, призначене для апеляційного розгляду прибути уповноважені представники сторін.
Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Представник Антимонопольного комітету України підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2026, постановлену за наслідками розгляду заяви Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви.
Представник Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» підтримав доводи апеляційної скарги та просив змінити ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 у справі № 320/16827/26, виклавши абзац другий резолютивної частини цієї ухвали в такій редакції: «До набрання законної сили рішенням, ухваленим за результатами судового розгляду даної адміністративної справи по суті зупинити стягнення у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, яке відкрито 22 квітня 2026 року державним виконавцем Яковенком Владиславом Андрійовичем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі Наказу Антимонопольного комітету України № 32-Ю/26 від 17 квітня 2026 року про стягнення штрафу у розмірі 2 432 403 190,00 грн (два мільярди чотириста тридцять два мільйони чотириста три тисячі сто дев`яносто гривень) з СП «Оптіма-Фарм, ЛТД».
Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для задоволення апеляційної скарги Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» та відмови у задоволенні апеляційної скарги Антимонопольного комітету України.
Як вбачається зі змісту поданої заяви про забезпечення позову та встановлено судом першої інстанції, 22.04.2026 державним виконавцем Яковенком Владиславом Андрійовичем відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 на підставі виконавчого документу - Наказу Антимонопольного комітету України (далі - АМКУ) № 32-Ю/26 від 17.04.2026, виданого на виконання Рішення АМКУ № 370-р від 31.07.2025.
Цей Наказ є похідним актом, виданим на виконання Рішення АМКУ № 370-р від 31.07.2025, яке є предметом судового оскарження в Господарському суді міста Києва (справа № 910/11233/25) за позовом СП ТОВ «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД».
Розмір штрафу, що підлягає примусовому стягненню у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, становить 2 432 403 190, 00 грн. Додатково виконавцем нараховано виконавчий збір у розмірі 243 240 319,00 грн.
Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник вказав, що даний розмір є несумісним з поточними ліквідними активами позивача і перевищує будь-яку спроможність підприємства до одноразового погашення. Арешт коштів на рахунках у повному обсязі заборгованості вже з моменту відкриття виконавчого провадження унеможливить будь-яку поточну господарську діяльність Товариства. Якщо до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом позивача до органу виконавчої служби буде здійснено примусове стягнення на суму понад 2,67 млрд грн, мета звернення до суду втратить будь-який практичний сенс. Крім того зазначає, що навіть у разі задоволення позову і визнання дій виконавця протиправними позивач не зможе автоматично повернути стягнуті кошти, оскільки для цього знадобиться ініціювання окремих судових проваджень щодо повернення безпідставно одержаного, які є тривалими та не гарантують відновлення в повному обсязі.
Суд першої інстанції, задовольняючи заяву СП ТОВ «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» та забезпечуючи позов, виходив з того, що обраний позивачем спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його меті, є виключно тимчасовими та процесуальними за своєю природою. Вони спрямовані лише на збереження існуючого стану сторін до розгляду справи по суті і жодним чином не вирішують питання правомірності дій виконавця, не анулюють будь-які рішення АМКУ та не позбавляють стягувача (АМКУ) права на виконання рішення у разі відмови суду в задоволенні позову позивача.
З урахуванням мотивів та обґрунтувань суду першої інстанції, що покладені в основу прийняття оскаржуваної ухвали, а також доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне вказати таке.
Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.
Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для однозначного висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
За правилами ч. ч. 1, 2 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
При цьому, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Отже, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.
У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо та достатньо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
Як вбачається із змісту заяви про забезпечення позову, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком В.А. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу № 32-Ю/26, виданого 17.04.2026 Антимонопольним комітетом України, про стягнення зі Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» штрафу у розмірі 2 432 403 190 грн за порушення зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення. Також зазначено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 243 240 319,00 грн.
Боржником у зазначеному виконавчому провадженні визначено - Спільне українсько-естонське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД», а стягувачем - Антимонопольний комітет України.
З матеріалів справи вбачається, що наказ № 32-Ю/26 від 17.04.2026 прийнятий Антимонопольний комітетом України на виконання рішення Антимонопольного комітету України від 31.07.2025 № 370-р, яке набрало чинності 31.07.2025 та дійсний до пред`явлення до виконання в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», протягом трьох місяців з наступного дня після його видання, а саме до 17.06.2026.
Як зазначило Спільне українсько-естонське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» у заяві про забезпечення позову, Рішення Антимонопольного комітету України № 370-р від 31.07.2025 є предметом оскарження в Господарському суді міста Києва (справа № 910/11233/25) за позовом СП ТОВ «ОПТІМА-ФАРМА,ЛТД».
При цьому, за твердженням заявника, примусове виконання наказу № 32-Ю/26 від 17.04.2026, який прийнятий на підставі оскаржуваного у Господарському суді міста Києва Рішення зумовлює виникнення ускладнень у здійсненні господарської діяльності, можливого розірвання відносин з контрагентами, неможливості виплати заробітної плати, поточних витрат з огляду на накладення арешту на рахунки, який буде здійснений у межах виконавчого провадження. Заявник наголосив на тому, що сума виконавчого збору у розмірі 243 240 319,00 підлягає перерахування до Державного бюджету протягом трьох робочих днів з дня надходження, однак повернення такої суми у разі задоволення позову буде ускладненим і потребуватиме тривалих процедур.
З огляду на викладене за наслідками оцінки наведених заявником доводів та доказів, наданих на їх підтвердження, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на існування підстав, визначених п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України, для вжиття заходів забезпечення позову. Так, у випадку, коли до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом Товариства до органу виконавчої служби буде здійснено примусове стягнення на суму понад 2,67 млрд грн, мета звернення до суду буде нівельована, адже навіть у разі задоволення позову і визнання дій виконавця протиправними позивач не зможе автоматично повернути стягнуті кошти, оскільки для цього знадобиться ініціювання окремих судових проваджень щодо повернення безпідставно одержаного, які є тривалими та не гарантують відновлення в повному обсязі. 
Невжиття заходів забезпечення позову в цьому випадку з наведених підстав може істотно ускладнити ефективний захист та поновлення прав і інтересів позивача, для захисту яких він звернувся до суду.
Ураховуючи викладене, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що невжиття заходів забезпечення позову у цій справі може істотно ускладнити ефективний захист і поновлення прав позивача, для захисту яких він звернувся до суду, а для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що забезпечення позову є інститутом попереднього судового захисту, мета якого - гарантувати реальне виконання рішення суду у разі задоволення позову та не допустити, щоб правосуддя перетворювалося на формальну процедуру (постанова Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 826/14722/17).
Колегія суддів наголошує, що стаття 34 Закону України «Про виконавче провадження» не містить таких підстав для зупинення виконавчого провадження, як оскарження оспорюваного Рішення Антимонопольного комітету України у судовому порядку, а тому зупинення стягнення на підставі наказу Антимонопольного комітету України, що є виконавчим документом, можливе лише шляхом вжиття заходів забезпечення позову.
У постанові від 22.12.2022 у справі №640/31815/21 Верховний Суд виснував: Колегія суддів зазначає, що судове рішення про забезпечення позову є винятковим екстраординарним заходом, який не повною мірою узгоджується з деяким, визначеними у частині другій статті 129 Конституції України основними засадами (принципами) судочинства, а саме, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобам. При цьому, таке судового рішення стає обов`язковим для виконання до його апеляційного перегляду.
Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
При цьому, в ухвалі про забезпечення позову, суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.
При розгляді та вирішенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову колегія суддів виходить з того, що вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви необхідне з метою убезпечення від істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав заявника.
Так, з огляду на відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання наказу АМКУ про накладення штрафу будуть арештовані поточні рахунки позивача, стягнуто виконавчий збір та застосовані інші заходи спрямовані на примусове виконання наказу органами ДВС.
Заходи забезпечення позову, застосовані судом першої інстанції, спрямовані виключно на тимчасове врегулювання правовідносин у межах виконавчого провадження та не містять жодних висновків щодо законності чи незаконності рішень Антимонопольного комітету України.
При оцінці співмірності суд зобов`язаний порівняти негативні наслідки для обох сторін від застосування або незастосування заходів забезпечення позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).
На думку колегії суддів, таке порівняння у цій справі є очевидним на користь вжиття заходів забезпечення позову, оскільки для позивача наслідки незастосування заходів полягають, з огляду на суму, що підлягає стягненню у виконавчому провадженні, у ризику припинення господарської діяльності, незворотному розриві ланцюгів постачання, загрозі банкрутства, неможливості виконання постачань ліків у воєнний час, що є предметом діяльності заявника, ризику масових звільнень.
Водночас для органу виконавчої служби та стягувача у відповідному виконавчому провадженні наслідки застосування заходів не пов`язані з втратами, а лише матимуть вияв у вигляді тимчасового відкладення виконання рішення на час розгляду справи судом, без будь-яких незворотних втрат, а у разі відмови в позові - виконавче провадження буде поновлено у повному обсязі.
Таким чином, баланс наслідків беззаперечно свідчить на користь вжиття заходів забезпечення позову.
При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовного, що відсутність зловживання правами з боку Товариства також є очевидною, адже заява подана не з метою ухилення від виконання зобов`язань, а з метою збереження можливості захисту своїх прав у суді до ухвалення рішення по суті, і саме для цього і передбачений інститут забезпечення позову.
Наведене вище, на думку суду, свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернулись до суду, що є самостійною та достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.
При цьому, стосовно обраного судом першої інстанції способу забезпечення позову, колегія суддів зазначає наступне.
Так, суд «…До набрання законної сили рішенням, ухваленим за результатами судового розгляду даної адміністративної справи по суті зупинити примусове стягнення у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, яке відкрито 22 квітня 2026 року державним виконавцем Яковенком Владиславом Андрійовичем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на підставі Наказу Антимонопольного комітету України № 32-Ю/26 від 17 квітня 2026 року про стягнення штрафу у розмірі 2 432 403 190, 00 грн (два мільярди чотириста тридцять два мільйони чотириста три тисячі сто дев`яносто гривень) з СП ТОВ «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД».
Колегія суддів наголошує, що застосований судом першої інстанції захід забезпечення позову не відповідає видам забезпечення позову, визначеним законодавцем.
Колегія суддів зазначає, що пунктом 5 частини першої статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Аналогічні приписи викладені у пункті 2 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.
З урахуванням встановлених обставин та чинного нормативного регулювання, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності змінити ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 у справі № 320/16827/26, виклавши другий абзац резолютивної частини ухвали в такій редакції: «До набрання законної сили рішенням, ухваленим за результатами судового розгляду адміністративної справи № 320/16827/26 по суті, зупинити стягнення у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, яке відкрито 22.04.2026 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком Владиславом Андрійовичем на підставі наказу Антимонопольного комітету України № 32-Ю/26 від 17.04.2026 про стягнення з Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» (01103, Україна, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 18-а, код ЄДРПОУ 21642228) штрафу у розмірі 2432403190 (два мільярди чотириста тридцять два мільйони чотириста три тисячі сто дев`яносто) грн 00 коп».
Водночас, необґрунтованими є посилання Антимонопольного комітету України про порушення судом приписів пункту 5 частини третьої статті 151 КАС України.
Так, пунктом 5 частини третьої статті 151 КАС України унормовано, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення
Колегія суддів наголошує на тому, що судом першої інстанції не допущено порушення зазначених приписів, оскільки забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, а не зупинено дію рішення Антимонопольного комітету України, як помилкового зазначає АМКУ. При цьому, суд наголосив, що жодне з рішень Антимонопольного комітету України не є предметом розгляду справи, адже його становлять виключно правовідносини, які склались між товариством та виконавчим органом у межах здійснення відповідного виконавчого провадження.
Щодо посилання АМКУ на необхідність повернення заяви про забезпечення позову з огляду на відсутність у такій заяві даних про Антимонопольний комітет України, як третю особу, колегія суддів відхиляє такі доводи з огляду на наступне.
Частиною першою, другою статті 152 КАС України обумовлено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також відомі заявнику реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти.
Частиною сьомою статті 154 КАС України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу або подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.
Колегія суддів наголошує, що імперативні приписи КАС України не визначають як підставу для повернення заяви про забезпечення позову не зазначення у ній усіх осіб, які можуть отримати статус учасника справи. Більше того, визначення статусу учасника справи, зокрема третьої особи можливе на стадії подання позову або на стадії відкриття провадження у справі. Зокрема, частиною другою статті 49 КАС України унормовано, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.
У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно із ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, зокрема, неправильно обрано захід забезпечення позову, який не відповідає приписам статті 34 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим апеляційна скарга Спільного українсько-естонського підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» підлягає частковому задоволенню, а обраний судом першої інстанції захід забезпечення позову підлягає зміні. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне викласти другий абзац резолютивної частини ухвали в такій редакції: «До набрання законної сили рішенням, ухваленим за результатами судового розгляду адміністративної справи № 320/16827/26 по суті, зупинити стягнення у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, яке відкрито 22.04.2026 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком Владиславом Андрійовичем на підставі наказу Антимонопольного комітету України № 32-Ю/26 від 17.04.2026 про стягнення з Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» (01103, Україна, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 18-а, код ЄДРПОУ 21642228) штрафу у розмірі 2432403190 (два мільярди чотириста тридцять два мільйони чотириста три тисячі сто дев`яносто) грн 00 коп».
Доводи Антимонопольного комітету України судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх непідтвердженість матеріалами справи, а тому апеляційна скарга Антимонопольного комітету України підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд, 
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Антимонопольного комітету України на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2026, постановлену за наслідками розгляду заяви Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2026, постановлену за наслідками розгляду заяви Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» про забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви - задовольнити.
Змінити ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 у справі № 320/16827/26, виклавши другий абзац резолютивної частини ухвали в такій редакції: «До набрання законної сили рішенням, ухваленим за результатами судового розгляду адміністративної справи № 320/16827/26 по суті, зупинити стягнення у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, яке відкрито 22.04.2026 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком Владиславом Андрійовичем на підставі наказу Антимонопольного комітету України № 32-Ю/26 від 17.04.2026 про стягнення з Спільного українсько-естонського підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» (01103, Україна, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 18-а, код ЄДРПОУ 21642228) штрафу у розмірі 2432403190 (два мільярди чотириста тридцять два мільйони чотириста три тисячі сто дев`яносто) грн 00 коп».
В іншій частині ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2026 - залишити без змін.
Дана постанова підлягає негайному виконанню згідно із частиною 1 статті 156 КАС України.
Дана постанова може бути пред`явлена до виконання у порядку та спосіб, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», у строк до 03 червня 2029 року.
Стягувач - Спільне українсько-естонське підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «ОПТІМА-ФАРМ, ЛТД» (01103, Україна, місто Київ, вулиця Кіквідзе, будинок 18-а; код ЄДРПОУ 21642228).
Боржник - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, місто Київ, вулиця Архітектора Городецького, будинок 13; код ЄДРПОУ 00015622).
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено та підписано 08.06.2026.

Головуючий суддя Є.Д. Кравченко 

Судді: О.О. Осіпова

С.В. Златін