Справа № 466/7304/23 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б. 
Провадження № 22-ц/811/3230/25 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 травня 2026 року м.Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М., суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання неправомірним та скасування рішення про задоволення акту про порушення та здійсненого донарахування, 

встановив:
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до акціонерного товариства (далі – АТ) «Оператор газорозподільної мережі «Львівгаз» про скасування рішення від 22.02.2022 року центральної комісії АТ «Львівгаз» з розгляду актів про порушення споживачами вимог Кодексу ГРС про задоволення акту про порушення №002275 від 30.11.2021 року та здійснення донарахування об`єму та обсягу природного газу в розмірі 2438,15 м3 на суму 79483 грн. 77 коп.
У позовній заяві позивач зазначила про попередній орієнтовний розрахунок судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. Зокрема, вказала, що вартість проведення судової експертизи становитиме 5000 грн., витрати на правову допомогу згідно договору №01/04/22 від 05.07.2023 року за послуги з представництва її інтересів – 13125 грн. та підлягають до сплати у повному обсязі на розрахунковий рахунок Бюро наступного дня після відкриття провадження у справі. 
Враховуючи вищенаведене, судові витрати позивача, пов`язані з розглядом справи, оплати вартості експертизи, правничих послуг, поштових витрат орієнтовано становитимуть 19000 грн. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 04 серпня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено. 
Скасовано рішення від 22.02.2022 року центральної комісії АТ «Львівгаз» з розгляду актів про порушення споживачами вимог Кодексу ГРС про задоволення акту про порушення №002275 від 30.11.2021 року та здійснене донарахування об`єму та обсягу природного газу в розмірі 2438,15 м3 на суму 79483 грн. 77 коп.
Стягнуто з АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» судовий збір в дохід держави в розмірі 1073 грн. 60 коп.
11.08.2025 року ОСОБА_1 подала заяву про стягнення судових витрат, в якій просила стягнути з АТ «Львівгаз» 13125 грн. витрат на професійну правничу допомогу. 
Клопотання обґрунтоване тим, що 05.07.2023 року між адвокатським бюро Романа Посікіри та ОСОБА_1 укладено договір про надання професійної правничої допомоги.
За п.2.2 договору, адвокатська правова допомога полягає у наданні клієнту послуг щодо захисту його законних прав та інтересів у спорі про визнання недійсним (скасування) рішення комісії з розгляду актів про порушення АТ «Львівгаз» від 22.02.2022 року про задоволення акту про порушення від 30.11.2021 року (бланк 002275) та донарахування клієнту обсягів необлікованого об`єму природного газу на суму 79483 грн. 77 коп. 
14.07.2023 року ОСОБА_1 сплатила на рахунок адвокатського бюро Романа Посікіри 13125 грн., як гонорар. 
На підтвердження понесених витрат додала ордер на надання правничої допомоги адвокатом Босяк М.Б. у Шевченківському районному суді м. Львова (бланк №1391014), акт №1 прийому-передачі наданих послуг від 11.08.2025 року до договору про надання професійної правничої допомоги №01/04/22 від 05.07.2023 року, платіжну інструкцію від 14.07.2023 року про сплату гонорару за договором про надання професійної правничої допомоги №01/04/22 від 05.07.2023 року на суму 13125 грн. 
Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2025 року стягнуто з АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» в користь ОСОБА_1 13125 грн. витрат на правову допомогу.
Додаткове рішення оскаржив відповідач АТ «Львівгаз», просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликався на те, що до матеріалів справи не долучено договір про надання професійної правничої допомоги від 05.07.2023 року, а доданий акт прийому-передачі наданих послуг від 11.08.2025 року не встановлює та не надає жодної інформації про суму оплати за надані послуги. 
Окрім того, зауважує, що суд першої інстанції не врахував, що з наданої платіжної інструкції від 14.07.2023 року неможливо встановити, чи оплата в сумі 13125 грн. була здійснена саме за представництво у даній справі №466/7304/23, оскільки позов до суду було подано 17.07.2023 року. 
Додає, що дана категорія справ не є складною, а є досить типовою, до предмета доказування у таких справах не входить значна кількість обставин, а сама позовна заява об`єктивно не потребує значного часу для її підготовки.
Вважає, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, не врахував висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 01.02.2023 року у справі №160/19098/21, від 31.08.2023 року у справі №824/20/23. 
16.10.2025 року позивач ОСОБА_1 в особі свого представника – адвоката Босяк М.Б. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечила доводи та вимоги апелянта.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 28.04.2026 року, є дата складення повного судового рішення – 08.05.2026 року.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 14.07.2023 року ОСОБА_1 через свого представника – адвоката Босяк М.Б. подала до суду позовну заяву до АТ «Оператор газорозподільної мережі «Львівгаз» про скасування рішення від 22.02.2022 року центральної комісії АТ «Львівгаз» з розгляду актів про порушення споживачами вимог Кодексу ГРС про задоволення акту про порушення №002275 від 30.11.2021 року та здійснення донарахування об`єму та обсягу природного газу в розмірі 2438,15 м3 на суму 79483 грн. 77 коп.
До позовної заяви додано ордер від 13.07.2023 року на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Босяк М.Б. в Шевченківському районному суді м. Львова. Ордер видано на підставі договору про надання правової допомоги №01/04/22 від 05.07.2023 року.
Згідно п.2.2 договору про надання правової допомоги №01/04/22 від 05.07.2023 року, адвокатська правова допомога (юридичної послуги) полягає у наданні клієнту послуг щодо захисту його законних прав та інтересів у спорі про визнання недійсним (скасування) рішення комісії з розгляду актів про порушення АТ «Львівгаз» від 22.02.2022 року про задоволення акту про порушення від 30.11.2021 року (бланк 002275) та донарахування клієнту обсягів необлікованого об`єму природного газу на суму 79483 грн. 77 коп. 
Відповідно до п.5.1 договору, винагорода адвоката за надання послуг, зазначених у п.2.2 цього договору, визначена сторонами згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», з урахуванням складності справи, зайнятості адвоката, економічної вигоди для клієнта, а саме, шляхом встановлення фіксованої суми гонорару у розмірі 13125 грн. Розмір гонорару включає в себе надання усіх послуг, що визначені п.п.2.2-2.4 договору без обмеження їх кількості та тривалості в суді першої, апеляційної та касаційної інстанції та пов`язані з такими. 
Згідно з п.5.3, гонорар, визначений п.5.1 договору, сплачується шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Бюро згідно виписаного рахунку наступного дня після відкриття провадження у справі. 
Факт надання правової допомоги (послуги) Бюро клієнту підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг на вимогу клієнта, що підписуються сторонами (п.5.5). 
Встановлено, що 14.07.2023 року ОСОБА_1 сплатила на рахунок адвокатського бюро Романа Посікіри 13125 грн., як гонорар.
Актом №1 прийому-передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги №01/04/22 від 05.07.2023 року сторони засвідчили про належне надання Бюро клієнту правової допомоги. 
Відповідно до ч.1, ч.3 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати, – без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову – на відповідача.
Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (п.268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво – вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги – види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону №5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону №5076-VI).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини (п.28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц; п.19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі №910/12876/19).
Водночас, у додатковій постанові від 13 лютого 2024 року (справа №910/12155/22) Верховним Судом зазначено, що зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, не є обов`язковими для суду у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.
Тож сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. І з урахуванням конкретних обставин справи, суд може обмежити розмір, зважаючи на розумну необхідність судових витрат у справі.
Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Матеріали справи свідчать про те, що із заявою про стягнення судових витрат та їх попередній розмір представник позивача вказав у позовній заяві, яка прийнята судом 14.07.2023 року. Судове рішення по суті вирішення справи ухвалено судом першої інстанції 04.08.2025 року на користь позивача. 11.08.2025 року (перший робочий день після вихідного дня) сторона позивача заявила клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, до якого долучила відповідні докази понесення таких витрат. Зазначене клопотання разом із копіями доказів було направлене на адресу відповідача. 
01.09.2025 року АТ «Львівгаз», скориставшись наданим йому правом, висловив заперечення щодо стягнення заявлених позивачем судових витрат, вказавши, що такий розмір є неспівмірним із складінстю справи та не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру. Просив у їх стягненні відмовити повністю.
Надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам, колегія суддів вважає, що розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі сплаченого гонорару в сумі 13125 грн. є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом (більш, ніж 2 роки справа перебувала на розгляді в суді), витраченим адвокатом на виконання зазначених робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для позивача. Позивачем подано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість.
Відсутність на час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу договору про надання правової допомоги №01/04/22 від 05.07.2023 року не позбавляло суд першої інстанції вирішити вказане питання на підставі поданих стороною позивача доказів. 
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених витрат на професійну правничу допомогу, оскільки такі судові витрати документально підтверджені і підстав для відмови у їх стягненні в суду не було.
Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування чи зміни немає.
Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

ухвалив:
апеляційну скаргу акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» залишити без задоволення.
Додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 15 вересня 2025 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 08 травня 2026 року.

Головуючий       С.М. Бойко

Судді:        С.М. Копняк

А.В. Ніткевич