ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

06.05.2026	м. Суми	Справа № 920/429/26	

Господарський суд Сумської області у складі:
судді Резніченко О.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними матеріалами справу 
за позовом Заступника керівника Шосткинської окружної прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі позивача Зноб-Новгородської селищної ради (вул. Шкільна, 1, с. Зноб-Новгородське, Шосткинський район, Сумська область, 41022, код ЄДРПОУ 04391279);
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Зноб-Новгородська пересувна механізована колона” (вул. Тетяни Горелової, 77, с. Зноб-Новгородське, Шосткинський район, Сумська область, 41022, ЄДРПОУ 30903285)
про розірвання договору землі та повернення земельної ділянки

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.
Прокурор в інтересах держави в особі позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд:
1. Розірвати договір оренди землі від 11.06.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5924483200:05:000:0151 площею 59,2119 га, укладений між Зноб-Новгородською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю “Зноб-Новгородська пересувна механізована колона”;
2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю “Зноб-Новгородська пересувна механізована колона” повернути територіальній громаді в особі Зноб-Новгородської селищної ради земельну ділянку з кадастровим номером 5924483200:05:000:0151 площею 59,2119 га;
Також, прокурор просить суд стягнути з відповідача на користь Сумської обласної прокуратури судові витрати, понесені по сплаті судового збору.
Позов обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем 11.06.2021 було укладено договір оренди землі. Станом на 16.03.2026 за відповідачем обліковується податковий борг по орендній платі за договором у розмірі 54 497,40 грн, який виник за період з березня 2023 по січень 2026 (включно).
Тому, у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору оренди землі – систематична несплата орендної плати – договір підлягає розірванню на підставі ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про оренду землі», а земельна ділянка – поверненню територіальній громаді.
Позивач не надав суду позицію щодо позову прокурора.
Відповідач відзив на позов не подав, про відкриття провадження у справі повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 35), а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.
Рух справи.
Ухвалою суду від 02.04.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено строк відповідачу для надання відзиву на позовну заяву, позивачу – для надання відповіді на відзив.
Щодо підстав звернення з даним позовом до суду прокурора в інтересах держави в особі Зноб-Новгородської селищної ради. 
Статтею 131-1 Конституції України визначено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до частини 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Частиною 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, тощо. 
Із урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах» розуміється орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація поняття "інтереси держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
У цьому випадку прокурором встановлено порушення інтересів держави, яке полягає у користуванні суб`єктом господарювання земельною ділянкою комунальної власності без здійснення плати за неї, відповідно до умов договору та вимог закону, протягом тривалого терміну, внаслідок чого до бюджету територіальної громади не надходять значні кошти.
Відповідно до ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Статтею 14 Конституції України, статтею 1 Земельного кодексу України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Згідно із ст. 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, що передбачено п. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Частиною 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Звернення прокурора з цим позовом до суду спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності користування земельними ділянками згідно умов договірних зобов`язань, необхідності раціонального використання коштів, які могли б бути отримані територіальною громадою у разі належної правової поведінки відповідача та використовуватись для забезпечення виконання соціальних програм, покращення інфраструктури, наповнення бюджету територіальної громади.
Інтерес держави полягає у міцному та самодостатньому місцевому самоврядуванні кожної територіальної общини в її територіальних кордонах і держава гарантує наділення органів місцевого самоврядування певними державними повноваженнями та надає можливість населенню управляти власними справами, спільно приймати рішення та діяти з метою їх реалізації.
Ураховуючи вищенаведене, у вказаному випадку має місце порушення інтересів держави, наявний як державний, так і суспільний інтерес, що є підставою для вжиття прокурором заходів представницького характеру, спрямованих на їх захист.
Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.
Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.
Органом, уповноваженим у цьому випадку здійснювати захист інтересів держави у спірних правовідносинах є Зноб-Новгородська селищна рада з огляду на наступне.
Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, у тому числі шляхом звернення до суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Згідно ч. 1 ст. 10 цього закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Підпунктом 1 пункту б частини 1 статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень виконавчих органів селищних рад віднесено здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» одним із принципів місцевого самоврядування в Україні є судовий захист прав місцевого самоврядування.
Статтею 18-1 цього закону встановлено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.
За змістом ст. 14.1.147, ст. 265.1.3, ст. 10.1.1 Податкового кодексу України плата за землю є місцевим податком, який відповідно до приписів ст. 69 Бюджетного кодексу України зараховується до відповідного місцевого бюджету за місцем розташування земельних ділянок.
Пунктом 3 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Відповідно до п. 24 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України, з дня набрання чинності цим пунктом (з 27.01.2021) землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме власником земельної ділянки з кадастровим номером 5924483200:05:000:0151 площею 59,2119 га є територіальна громада в особі Зноб-Новгородської селищної ради.
Разом з цим Зноб-Новогородською селищною радою, яка є органом уповноваженим на захист інтересів держави у спірних правовідносинах та стороною за договором оренди землі, протягом тривалого терміну до цього часу не вжито відповідних господарсько - правових заходів на захист інтересів об`єднаної територіальної громади, а відповідно і держави, що свідчить про бездіяльність зазначеного органу.
Зноб-Новгородська селищна рада не зважаючи на довготривалий термін існування порушень умов Договору та вимог законодавства (2023 – 2026 роки) з позовом про розірвання Договору оренди землі та повернення земельної ділянки до суду не звернулась.
Чинним законодавством чітко не визначено, що необхідно розуміти під «нездійсненням або неналежним здійсненням суб`єктом владних повноважень своїх функцій», у зв`язку із чим прокурор у кожному випадку обґрунтовує та доводить наявність відповідних фактів самостійно з огляду на конкретні обставини справи. При цьому враховуються висновки Верховного Суду, зроблені при розгляді інших справ за участю прокурора (ухвали від 07.05.2018 у справі № 910/18283/17, від 10.07.2018 у справі № 812/1689/16, постанови від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 13.06.2018 у справі № 687/379/17-ц, № 924/1256/17, від 13.11.2019 у справі №925/315/19, від 21.01.2020 у справі №910/2538/19).
Зокрема, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 висловлено правовий висновок щодо підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді у разі неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, який визначає, що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Тобто, бездіяльність уповноваженого державного органу може вчинятися з умислом чи з необережності, бути наслідком об`єктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тривале не заповнення вакантної посади юриста) чи суб`єктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій) причин.
Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва.
Зважаючи на вказані правові висновки Верховного Суду, лише звернення уповноваженого суб`єкта владних повноважень до суду з відповідним позовом можна вважати належним здійсненням захисту інтересів держави. Інші вжиті заходи, в тому числі, досудового врегулювання, які не призвели до реального усунення порушень інтересів держави, не відповідають вимогам чинного законодавства.
Прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист відповідних прав та інтересів.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.12.2019 у справі № 920/121/19.
Встановивши наявність порушень інтересів держави у сфері земельних відносин Шосткинською окружною прокуратурою Сумської області на адресу Зноб-Новгородської селищної ради спрямовано листи від 24.02.2026 № 55-995 вих-26 та від 25.03.2026 № 55-1634 вих-26 щодо існуючих порушень вимог законодавства, заходів, які вживались нею з метою розірвання Договору оренди землі та причин не вжиття таких заходів.
Крім цього цими листами Зноб-Новгородську селищну раду повідомлено, що у разі не звернення до суду з позовом про розірвання спірного Договору оренди землі та повернення спірної земельної ділянки територіальній громаді Шосткинською окружною прокуратурою Сумської області буде самостійно вжито заходів представницького характеру на захист інтересів держави.
У відповідь на вказані листи Зноб-Новгородська селищна рада листами від 11.03.2026 № 07-08/434/1, від 30.03.2026 № 07-08/574 повідомила про те, що вона до суду з позовом про розірвання Договору та повернення земельної ділянки територіальній громаді не зверталась, звертатись не планує з огляду на обмежене фінансування громади в умовах воєнного стану та не заперечує проти представництва Шосткинською окружною прокуратурою Сумської області інтересів держави в особі Зноб-Новгородської селищної ради, шляхом звернення до суду вказаним з позовом.
Вказане свідчить про не здійснення Зноб-Новгородською селищною радою як органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні повноваження у спірних правовідносинах, захисту інтересів держави (територіальної громади) у встановленому законом порядку.
Враховуючи, що вказані інтереси держави до цього часу залишаються не захищеними вбачаються виключні підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах, в межах повноважень, передбачених ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
На виконання ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Шосткинською окружною прокуратурою Сумської області повідомлено позивача про намір реалізувати представницькі повноваження шляхом звернення до суду з позовом про розірвання спірного Договору оренди землі та повернення земельної ділянки з кадастровим номером 5924483200:05:000:0151 площею 59,2119 га територіальній громаді в особі Зноб-Новгородської селищної ради (докази повідомлення додано до позовної заяви).
Таким чином, прокурор, звертаючись з позовом, зазначив підстави для представництва прокурором інтересів держави та підтвердив їх наявність.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 
11.06.2021 між Зноб-Новгородською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зноб-Новгородська пересувна механізована колона» (далі - ТОВ «Зноб-Новгородська ПМК») укладено договір оренди землі (далі – Договір).
Згідно з п. 1 Договору Орендодавець – Зноб-Новгородська селищна рада надає, а Орендар – ТОВ «Зноб-Новгородська ПМК» приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 59,2119 га з кадастровим номером 5924483200:05:000:0151, яка розташована за межами населених пунктів на території Зноб-Новгородської селищної ради.
Відповідно до п. 2 Договору в оренду передається земельна ділянка (кадастровий номер 5924483200:05:000:0151) загальною площею 59,2119 га, у тому числі сіножаті - 59,2119 га.
Пунктом 3 Договору передбачено, що він укладений на 7 років.
Згідно з п. 4.1 Договору орендна плата за користування земельною ділянкою, право оренди якої набуто на земельних торгах згідно з протоколом земельних торгів від 11 червня 2021 року № 5/33677 вноситься орендарем у розмірі 18 265,77 грн на рік, що становить 12,12 % від визначеної нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації відповідно до вимог Податкового кодексу України.
Орендна плата сплачується Орендарем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Зноб-Новгородської селищної ради Сумської області.
Відповідно до п. 4.3 Договору обчислення розміру плати за користування земельною ділянкою здійснюється з урахуванням коефіцієнтів індексації, визначених та затверджених згідно чинного законодавства.
Згідно з п. 4.4 Договору орендна плата вноситься у такі строки: за земельну ділянку комунальної власності, набуту в оренду за результатами земельних торгів: за перший рік - не пізніше трьох банківських днів з дня укладення договору оренди; починаючи з наступного року - відповідно до Податкового кодексу України.
Пунктом 8.1 Договору передбачено, що Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Пунктом 8.4 Договору визначено, що Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно сплачувати орендну плату.
Пунктом 11.3 встановлено, що дія Договору припиняється шляхом його розірвання, зокрема, за рішенням суду на вимогу однієї з сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених цим Договором.
Згідно з п. 11.4 Договору розірвання Договору оренди землі в односторонньому порядку допускається. Однією з умов розірвання Договору в односторонньому порядку з ініціативи орендодавця є несплата розміру орендної плати протягом більше ніж два місяці. Пунктом 12.1 Договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання Договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства та цього Договору.
Цей Договір набирає чинності після його підписання сторонами та реєстрації права оренди (п. 14.1 Договору).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію іншого речового права від 26.03.2026 № 469958916 за ТОВ «Зноб-Новгородська ПМК» 22.06.2001 зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером 5924483200:05:000:0151 площею 59,2119 га (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 58928008 від 24.06.2021, номер запису про інше речове право 42664173, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1791465859244).
Згідно з листом Зноб-Новгородської селищної ради від 11.03.2026 № 07-08/434/1 цим органом місцевого самоврядування з ТОВ «Зноб-Новгородська ПМК» укладено 8 договорів оренди землі за якими станом на 12.03.2026 рахується заборгованість з орендної плати на загальну суму 721 617, 37 грн.
За договором оренди землі від 11.06.2021, предметом якого є земельна ділянка з кадастровим номером 5924483200:05:000:0151 площею 59,2119 га, станом на 12.03.2026 загальна сума заборгованості складає 54 497,40 грн за період з березня 2023 по січень 2026 (включно).
Останній раз орендна плата за цим Договором надходила у лютому 2023 року в сум 1522,15 грн.
Відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у Сумській області від 16.03.2026 № 1531/5/18-28-13-06 станом на 16.03.2026 за ТОВ «Зноб-Новгородська ПМК» обліковується податковий борг по орендній платі з юридичних осіб по Зноб-Новгородській територіальній громаді в сумі 735 391,10 грн за період з 02.03.2023-02.03.2026.
Тому, на думку прокурора, з огляду на те, що відповідачем допущено порушення умов Договору оренди землі та законодавства у вигляді систематичної несплати орендної плати він підлягає розірванню на підставі ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», п.п. «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, а земельна ділянка поверненню територіальній громаді в особі Зноб-Новгородської селищної ради.
Законодавство, що підлягає застосуванню. Висновки суду.
Статтею 1 Закону України «Про оренду землі», статтею 93 Земельного кодексу України передбачено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі ст. 2 вказаного закону, відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» та ст. 792 Цивільного кодексу України, договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Статтею 21 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендна плата за землю – це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Згідно з п. 4.4 Договору орендна плата вноситься у такі строки: за земельну ділянку комунальної власності, набуту в оренду за результатами земельних торгів: за перший рік - не пізніше трьох банківських днів з дня укладення договору оренди; починаючи з наступного року - відповідно до Податкового кодексу України.
Пунктом 14.1.136 ст. 14 Податкового кодексу України передбачено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Згідно зі ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
Податкове зобов`язання щодо плати за землю, а також орендна плата, визначені у податковій декларації на поточний рік, сплачуються рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
Статтею 288 Податкового кодексу України передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Згідно зі ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.
Орендар земельної ділянки зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку (ч. 2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі»).
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Як вже було зазначено вище відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасного внесення орендної плати за користування земельною ділянкою, передбачені пунктами 4.4 та 8.4 Договору.
Відповідно до п. п. «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України однією, з підстав припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
У постанові Великої палати Верховного суду від 20.11.2024 у справі №918/391/23, зазначено, що суди першої та апеляційної інстанцій, за наявності в матеріалах справи доказів систематичної (два і більше випадки) повної несплати орендної плати за договорами оренди 1, 2, 3 та не спростування цих обставин відповідачем, мали констатувати наявність підстав для розірвання зазначених договорів відповідно до пункту «д» частини першої ст. 141 Земельного кодексу України та не повинні були вдаватися до оцінки істотності порушення умов договору за частиною другою ст. 651 Цивільного кодексу України.
Той факт, що на момент розгляду справи орендар сплатив заборгованість за орендною платою, не впливає на право прокурора, який діє в інтересах держави, в особі Ради як орендодавця, вимагати розірвання договору на підставі пункту «д» частини першої ст. 141 Земельного кодексу України, оскільки орендар допустив таке порушення, як систематичну (два та більше випадки) повну несплату орендної плати, що є самостійною і достатньою підставою для розірвання договорів, оскільки у такій категорії спорів суди мають з`ясовувати, чи мали місце у минулому, під час дії договору оренди землі, юридичні факти, з якими закон або договір пов`язують виникнення у сторони права вимагати в суді розірвання договору оренди в односторонньому порядку.
З наведених підстав Велика Палата Верховного Суду погоджується з доводами касаційної скарги про те, що самий лише факт систематичного порушення договорів оренди землі у виді повної несплати орендної плати за 2019 та 2022 роки є підставою для розірвання таких договорів, незважаючи на те, чи надалі була повністю сплачена зазначена заборгованість.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.
Частиною 1 статті 36 Закону «Про оренду землі» передбачено, що у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.
Частинами 1 та 2 ст. 651 Цивільного кодексу України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Отже, за загальним правилом зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України).
Про таку зміну або розірвання сторони вправі домовитися у будь-який час на свій розсуд, крім випадків, обумовлених договором або законом.
Тоді як зміна чи розірвання договору у судовому порядку є, зокрема, юридичним наслідком істотного порушення зобов`язання іншою стороною (ч. 1 ст. 611, ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України), тобто способом реагування та захисту права від такого порушення, яке вже відбулося.
З огляду на зміст припису ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, інші випадки, ніж істотне порушення договору, для його зміни або розірвання у судовому порядку можуть бути встановлені законом або самим договором. Настання цих випадків зумовлює право сторони ініціювати у суді питання зміни чи розірвання відповідних правовідносин.
Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.
Повернення орендованої земельної ділянки власнику є правовим наслідком розірвання договору оренди землі.
Верховний Суд у постанові 21.01.2026 у справі № 916/5299/24 дійшов висновку, що враховуючи встановлені обставини апеляційним судом щодо наявності підстав для розірвання договору оренди та перебування спірної земельної ділянки у фактичному користуванні орендаря, ефективним та правомірним способом захисту порушеного права територіальної громади буде повернення їй спірної ділянки у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому відповідач отримав її в оренду. Як і розірвання договору оренди землі, таке повернення прямо передбачене законом, переслідує легітимну мету і є пропорційним цій меті.
Подібна правова позиція, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі № 918/391/23)
Так, колегія суддів зазначає, що розірвання договору та повернення у власність територіальної громади земельних ділянок у випадку встановлення протиправної поведінки самого орендаря здійснюється на підставі закону та укладеного з ним договору, переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до його цільового призначення. Задоволення позовних вимог не порушуватиме принцип пропорційності втручання у право на мирне володіння майном, оскільки таке втручання є прогнозованим наслідком недобросовісних дій самого орендаря, який свідомо допустив порушення договірних зобов`язань.
Отже, порушення вимог п. 4.4 та п. 8.4 Договору, ст. 287 Податкового кодексу України, ч. 2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі», яке полягає у систематичній несплаті орендної плати є підставою для розірвання договору оренди землі на підставі ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», п.п. «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України та повернення земельної ділянки орендодавцю відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі».
Беручи до уваги вищевикладене, вбачаються підстави для розірвання договору оренди землі від 11.06.2021, укладеного між Зноб-Новгородською селищною радою та ТОВ «Зноб-Новгородська ПМК», та повернення спірної земельної ділянки територіальній громаді в особі Зноб-Новгородської селищної ради.
Тому, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову прокурора та задоволення позову у повному обсязі. 
Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Враховуючи те, що судом позовні вимоги задоволені повністю, то витрати зі сплати судового збору в розмірі 5 324 грн 80 коп. покладаються на відповідача.
Керуючись ст. ст. 123, 129, 130, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд
В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Заступника керівника Шосткинської окружної прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі позивача Зноб-Новгородської селищної ради до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Зноб-Новгородська пересувна механізована колона” про розірвання договору землі та повернення земельної ділянки – задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди землі від 11.06.2021 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 5924483200:05:000:0151 площею 59,2119 га, укладений між Зноб-Новгородською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю “Зноб-Новгородська пересувна механізована колона”.

3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю “Зноб-Новгородська пересувна механізована колона” повернути територіальній громаді в особі Зноб-Новгородської селищної ради земельну ділянку з кадастровим номером 5924483200:05:000:0151 площею 59,2119 га.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Зноб-Новгородська пересувна механізована колона” (вул. Тетяни Горелової, 77, с. Зноб-Новгородське, Шосткинський район, Сумська область, 41022, ЄДРПОУ 30903285) на користь Сумської обласної прокуратури (вул. Г. Кондратьєва, буд. 33, м. Суми, 40000, код ЄДРПОУ 03527891) 5 324 грн 80 коп. витрат по сплаті судового збору.

5. Видати Сумській обласній прокуратурі наказ після набрання рішенням законної сили.

6. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п.4 резолютивної частини даного рішення.
Повне судове рішення складено 06.05.2025.

Суддя	О.Ю. Резніченко