Справа № 166/333/26
Провадження № 2/166/324/26 
категорія: 71
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України  
сел Ратне 25 травня 2026 року 
Ратнівський районний суд Волинської області в складі:
головуючої судді Фазан О. З., 
за участю секретаря Приймачук О. М.,
позивача ОСОБА_1 , 
представника позивача ОСОБА_2 , 
представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Ратнівської селищної ради Ковельського району Волинської області Помазан Ю. П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки і піклування Ратнівської селищної ради Ковельського району Волинської області, про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої дитини, 
в с т а н о в и в:
Адвокат Колєснік Наталія Василівна,яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідачки ОСОБА_3 , третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки і піклування Ратнівської селищної ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позовні вимоги обгрунтовує тим, що позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відповідачка, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,перебували у зареєстрованому шлюбі з 08.05.2013 року (актовий запис про шлюб №11).
За час перебування у шлюбі в сторін народилася дочка — ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Спільне життя між подружжям не склалося. Рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 16.03.2022 року у справі № 166/104/22 шлюб між сторонами розірвано.
Відповідачка виїхала за межі України та тривалий час проживає на території російської федерації, де набула громадянства російської федерації та створила нову сім`ю, уклавши шлюб із громадянином російської федерації.
Зазначені обставини свідчать , що відповідачка зробила свідомий вибір постійного проживання за межами України та фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків щодо неповнолітньої доньки.
Неповнолітня ОСОБА_6 проживає разом із батьком за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває повністю на його утриманні і вихованні.
Між батьком та дочкою склалися добрі, довірливі стосунки. Позивач створив належні умови для проживання, навчання та гармонійного розвитку дитини, що підтверджується актом обстеження умов проживання сім`ї від 12.01.2026 року.
Житловий будинок забезпечений необхідними меблями та побутовою технікою,дитина забезпечена всім необхідним для повноцінного фізичного, духовного та інтелектуального розвитку.
З часу окремого проживання відповідачка жодного разу не намагалася встановити контакт із дочкою, свідомо не виходить на зв`язок, не цікавиться її життям, станом здоров`я, результатами навчання, не спілкується з педагогами та не бере участі у шкільному житті дитини.
Відповідачка не бере участі у матеріальному забезпеченні дитини, не надає допомоги на її утримання, фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та розвитку дитини. Вищевикладене свідчить про байдуже ставлення відповідачки до дочки, що має деструктивний вплив на дитину, оскільки дитина очікує піклування, підтримки та допомоги від матері, проте протягом тривалого часу не отримує переліченого.
Просить позов задовольнити, ОСОБА_3 позбавити батьківських прав стосовно її доньки ОСОБА_7 .
Ухвалою суду від 03.03. 2026 року відкрито провадження у справі.
До суду 06.04.2026 року надійшов висновок органу опіки та піклування Ратнівської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , який затверджений рішенням виконавчого комітету селищної ради № 104 від 02.04.2026 року.
Ухвалою суду від 06.04.2026 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.
У судовому засіданні 05.05.2026 року свідок ОСОБА_8 , показала суду, що позивач, який є її чоловіком , подав позов до суду про позбавлення батьківських прав відповідачку , оскільки вона не виховує дитину, не цікавиться її життям. Малолітня ОСОБА_7 проживає в їх сім`ї з липня 2025 року по теперішній час , перші два тижні спілкувалася із мамою. Окрім того, свідок показала, що їй не відомо про наявність у ОСОБА_7 номера мобільного телефону своєї матері. Ствердила, що позивач не спілкується із відповідачкою.
Малолітня ОСОБА_4 пояснила суду , що бабушка у липні 2025 року привезла її до України,бажає проживати з батьком, не хоче повертатися до мами.
Судове засідання 05.05.2026 року відкладено у зв`язку з відсутністю відомостей про повідомлення відповідачки про судове засідання.
У судовому засіданні 21.05.2026 позивач ОСОБА_1 ,його представник ОСОБА_9 позовні вимоги підтримали з підстав , наведених у ньому. Позивач додатково пояснив, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки ОСОБА_7 , а саме : не цікавиться її життям, навчанням, здоров`ям , духовним та моральним розвитком.Ствердив, що до відповідних органів не звертався з приводу ухилення відповідачки ОСОБА_3 від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, забезпечення безпечних умов життя дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.Позивач зазначив, що раніше не звертався із заявою про позбавлення батьківських прав , оскільки не було змоги та не хотів сваритися із відповідачкою. 
Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ратнівської селищної ради стосовно вирішення спору покладається на розсуд суду.Пояснила, що відвідували сім`ю позивача один раз після отримання його заяви про вирішення позбавлення батьківських прав відповідачки.
Відповідачка ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, не клопотала про відкладення розгляду справи.
Свідок ОСОБА_10 показала суду, що ОСОБА_7 з липня чи серпня 2025 року проживає із позивачем , який її доглядає. Ствердила, що з відповідачкою не знайома .
Суд, заслухавши позивача, його представника, малолітню ОСОБА_4 , свідків, представника органу опіки та піклування, дослідивши письмові докази, дійшов до наступних висновків.
За статтею 18 Конвенціі про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини .
Статтею 150 СК України, ст.59 Закону України "Про освіту" , статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачені обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини, відповідно до яких батьки зобов`язані виховувати у дітей працелюбність , почуття доброти, милосердя, любові до своєї сім`ї, родини, народу, створювали належні умови для її розвитку, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної середньої освіти та інші.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , батьками якої є сторони по справі,народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ратнівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 163 від 03.12.2013 року ( а.с.11).
Рішеням Ратнівського районного суду Волинської області від 16 березня 2022 року, яке набрало законної сили 19.04.2022 року, шлюб між сторонами було розірвано.(а.с.10).
Свідоцтвом про шлюб від 30.10.2024 року виданого відділом №2 Балашихінського управління ЗАГС Міністерства соціального розвитку Московської області стверджено,що ОСОБА_11 30 жовтня 2024 року уклала шлюб з ОСОБА_12 ( а. с. 14).
Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 стверджено,що ОСОБА_1 30 листопада 2022 року уклав шлюб з ОСОБА_13 від шлюбу народився ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ( а. с. 20 ). 
З відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб виконавчого комітету Ратнівської селищної ради вбачається, що  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 зареєстровані за адресою  АДРЕСА_1 (а.с.15).
Згідно довідки виконавчого комітету Ратнівської селищної ради №66/05-04 від 03.05.2023 року ОСОБА_11 знято з реєстрації 30 травня 2023 року(а.с.38-39).
Згідно акту обстеження умов проживання від 12 січня 2026 року, вбачається, що за місцем проживання ОСОБА_4 ,за адресою АДРЕСА_1 , створені всі необхідні житлово-побутові умови для дітей. Стосунки в сім`ї дружні, довірливі.Дитина до матері повертатись не хоче,а згідна проживати з батьком постійно.Відносини до мачухи хороші (а. с. 16).
ОСОБА_4 навчається в 6-А класі Опорного закладу освіти «Ратнівського ліцею №1 імені героя України Едуарда Камардіна Ратнівської селищної ради , що слідує із довідки цього закладу № 5 від 10.02.2026. ( а.с.17). Вона позитивно характеризується , тато приділяє активну участь у вихованні доньки . За період навчання дитини в 6 класі мама не підтримувала контакту з учителями,успішністю та поведінкою дитини не цікавилася жодного разу ( а.с.17).
Позивач працює на посаді інспектора зі спорту управління гуманітарної політики Ратнівської селищної ради з 04 вересня 2023 року по даний час (а.с.18-19).
Рішенням виконавчого комітету Ратнівської селищної ради № 104 від 02.04.2026 " Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до дочки ОСОБА_4 ( а.с. 45-48).
За загальним правилом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.
Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Пріоритетом у правовому регулюванні сімейних відносин є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (частина друга статті 1, частина третя статті 5 Сімейного Кодексу України. Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини, Україна визнала, що дитині для повного і гармонійного розвитку особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові та розуміння.
Пунктами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ч.1ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до частини першої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно із частиною першою статті 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Частиною четвертою статті 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Як слідує із змісту ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер.
Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.
Таким чином, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно переконатися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню дитини, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання умисно та свідомо, при наявності вини.Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, при вирішення сімейних питань, в тому числі можливе лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» (CASE OF MAMCHUR v. UKRAINE) від 16 липня 2015 року).
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.
Вказані правові висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 25 січня 2023 року у справі № 462/4705/19.
Проаналізувавши та належно оцінивши докази, подані учасниками справи, суд встановив, що у матеріалах справи немає беззаперечних та достатніх доказів, які б підтверджували умисну, винну та свідому поведінку відповідачки щодо ухилення від участі у вихованні доньки, умисне і свідоме нехтування обов`язками матері громадянки росії,та дійшов обґрунтованого висновку про те, що не встановлено правових підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав. При вирішенні даного спору не встановлено, що поведінка відповідачки відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, не забезпечення інтересів дитини, а є наслідком збігу життєвих обставин, які склалися навколо неї та її дитини,воєнної агресії росії проти України.
Також суд звертає увагу, що будь-які заходи стосовно відповідачки стосовно неналежного виховання доньки позивачем не вживалися і лише 03.05.2023 року її знято з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 .Разом з тим, позивач долучив до матеріалів справи копію свідоцтва про укладення шлюбу відповідачки із ОСОБА_12 " серії НОМЕР_3 на іноземній мові без перекладу, а тому суд вважає такий доказ неналежним.
Поряд з цим, бажання доньки ОСОБА_7 проживати із батьком - позивачем у справі відповідає вимогам ч.2 ст. 160 СК України.
Крім цього, суд звертає увагу, що відсутня умисна вина відповідачки в ухиленні від виконання батьківських обов`язків.
При вирішенні даного спору, суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дітей», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.
Крім цього, слід зважувати на те, що позбавлення батьківських прав матері, на дитину та усвідомлення цього самою дитиною, вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, що суперечить якнайкращим інтересам дитини.
Таким чином, з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, та з відсутністю підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, суд не погоджується з висновком органу опіки і піклування про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, оскільки позивачем не доведено та не надано суду доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно її дитини, яка лише з липня 2025 року проживає на території України . При цьому, суд враховує, що сама держава Україна у зв`язку з воєнним станом - агресією росії проти України не може забезпечити відповідачкою виконувати свої батьківські обов`язки стосовно доньки ОСОБА_7 .
Таким чином, суд дійшов висновку, що позов про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 до задоволення не підлягає, оскільки такий висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, та судом не вставлені обставини, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно доньки ОСОБА_7 .
Крім того, суд беручи до уваги встановлені обставини по даній справі вважає за необхідне попередити відповідачку ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_7 , та покласти на Службу у справах дітей Ратнівської селищної ради , контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Згідно статті 19 СК України, орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до частини шостої статті 19 СК України, суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Таким чином, беручи до уваги, обставини в їх сукупності, встановлені у даній справі, суд не погоджуєтьсяіз висновком органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення мами дитини батьківських прав,оскільки він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини.
Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд, 
у х в а л и в :

У задоволенні позову відмовити.
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у позбавленні батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,громадянку російської федерації(паспорт НОМЕР_4 , виданий підрозділом 500-004 від 28.01.2025 року,місце реєстрації: АДРЕСА_2 , відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасники судового розгляду:
позивач : ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ,ідентифікаційний код НОМЕР_5 ;
відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ,;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки орган опіки та піклування виконавчого комітету Ратнівської селищної ради Ковельського району Волинської області, місцезнаходження : вул.Центральна,19 сел.Ратне Ковельського району Волинської області, індекс 44101, код ЄДРПОУ 44096289.
Дата складення повного судового рішення -25.05.2026 року. 

Суддя Фазан О. З.