Справа № 761/19297/26
Провадження № 3/761/4282/2026
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2026 року 
суддя Шевченківського районного суду м. Києва Бугіль Володимир Вячеславович, розглянувши матеріали, які надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Київській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , 
за ч.1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 
в с т а н о в и в :
В протоколі про адміністративне правопорушення № 4970 від 11.05.2026 року, зазначено, що  ОСОБА_1 , обіймаючи по 31.10.2024 посаду головного спеціаліста відділу соціальних гарантій війни та членів їх сімей управління ветеранської політики Департаменту соціального розвитку та ветеранської політики Київської обласної державної адміністрації, будучи державним службовцем 9 рангу категорії «В», являючись суб?єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов?язаних з корупцією, згідно з п. «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1700-VII та приміткою до ст. 172-6 КУпАП, на якого поширюється дія Закону № 1700-VII, в порушення вимог абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону № 1700-VII, несвоєчасно 09.12.2025, без поважних причин, подала декларацію при звільнені особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період (з 01.01.2024 по 31.10.2024) неохоплений раніше поданими деклараціями, чим вчинила адміністративне правопорушення, пов?язане з корупцією, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Оскільки дії ОСОБА_1 носять ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, справу направлено для розгляду до суду.
Прокурор, в судовому засіданні, просив визнати ОСОБА_1 винною, та притягнути її до адміністративної відповідальності.
У судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердила обставини описані в протоколі про адміністративне правопорушення, зазначила що умислу вчиняти правопорушення вона не мала.
Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з наказом Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації Київської обласної державної адміністрації від 12.12.2023 № 198-к ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста відділу з питань зайнятості населення та соціальних гарантій учасників антитерористичної операції управління праці, зайнятості населення та соціальних гарантій учасників антитерористичної операції.
Згідно зі ст. 6 Закону України «Про державну службу» посада головного спеціаліста відноситься до категорії «В» посад державної служби.
Отже, ОСОБА_1 , будучи головним спеціалістом, була державним службовцем категорії «В».
19.12.2023 ОСОБА_1 прийняла присягу державного службовця.
01.03.2024 ОСОБА_1 ознайомлена з вимогами та обмеженнями, встановленими Законом № 1700-VII.
Отже, ОСОБА_1 будучи державним службовцем, була належним чином попереджена про встановлені Законом № 1700-VII вимоги та обмеження.
Відповідно до ч. 5 ст. 32 Закону України «Про державну службу» на державних службовців поширюються обмеження, передбачені Законом № 1700-Згідно з підпунктом «в» п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону N?1700-VII суб?єктами, на яких поширюється дія цього Закону є державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування, тобто особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Отже ОСОБА_1 , будучи державним службовцем, була суб?єктом, на якого поширювалась дія Закону № 1700-VII та суб?єктом відповідальності за вчинення правопорушень, пов?язаних з корупцією.
Згідно з приміткою до ст. 172-6 КУпАП суб?єктом правопорушень у цій статті є особи, які відповідо до части 1 та 2 статті 45 Закону № 1700-VII зобов?язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно наказу Департаменту соціального розвитку та ветеранської політики Київської обласної державної адміністрації від 29.10.2024 № 126-к ОСОБА_1 з 31.10.2024 була звільнена з посади головного спеціаліста відділу соціальних гарантій війни та членів їх сімей управління ветеранської політики.
Абзацом 1 ч. 2 ст. 45 Закону № 1700-VII визначено, що особи, зазначені у п. 1, підпунктах «а» і «в» п. 2, п. 5 ч. 1 ст. 3 цього Закону, які припиняють діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 30 календарних днів з дня припинення відповідної діяльності подають декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 12 Закону № 1700-VII НАЗК з метою виконання покладених на нього повноважень має право приймати з питань, що належать до його компетенції, обов?язкові для виконання нормативно-правові акти. Нормативно-правові акти НАЗК підлягають державній реєстрації Міністерством юстиції України та включаються до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів, що зазначено у ч. 5 ст. 12 Закону № 1700-VII.
Відповідно до підпункту пп. 2 п. 2 розділу ІІ Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 23.07.2021 № 449/21 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.07.2021 за № 987/36609, декларація при звільненні - декларація, яка подається відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону № 1700-VII - не пізніше 30 календарних днів з дня припинення діяльності.
Така декларація подається за період, який не був охоплений деклараціями, раніше поданими суб?єктом декларування, та містить інформацію станом на останній день такого періоду, яким є останній день здійснення діяльності. Під раніше поданими деклараціями розуміються декларації, що були подані до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - Реєстру) відповідно до Закону № 1700-VII, крім декларації кандидата на посаду.
Відповідно до положень статей 251-253 Цивільного кодексу України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов?язана дія чи подія, що має юридичне значення. Він може визначатися роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, його перебіг починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов?язано його початок.
Тобто, у ОСОБА_1 виник обов?язок подати декларацію при звільненні за період, неохоплений раніше поданими деклараціями, упродовж часу з 00:00 год. 01.11.2024 (наступний день після звільнення) по 23:59 год. 30.11.2024.
01.12.2024 в 00:00 год. ОСОБА_1 порушила порядок, передбачений абз. 1 ч. 2 ст. 45 Закону № 1700-VII.
Отже, ОСОБА_1 , будучи звільненою 31.10.2024 з займаної посади та припинивши державу службу, мала подати декларацію суб?єкта декларування який припиняє діяльність, пов?язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом 01.10.2024 по 31.10.2024.
Відповідно до публічно доступної інформації, оприлюдненої на офіційному сайті НАЗК (https://portal.nazk.gov.ua), декларацію при звільнені за період, неохоплений попередньо поданими деклараціями, ОСОБА_1 подала лише 09.12.2024 о 15 год. 43 хв., тобто несвоєчасно без поважних причин.
Будучи опитаною ОСОБА_1 пояснила, що її не було ознайомлено про необхідність подання декларації при звільненні та й вона не знала про те, що це є її обов?язок.
Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов?язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Оцінивши в сукупності докази, які наявні в матеріалах справи, а саме: протокол про адміністративне правопорушення з долученими до нього документами та пояснення ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Отже суд вважає, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється ОСОБА_1 .
Призначаючи ОСОБА_1 вид та міру адміністративного стягнення, судом враховується відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують відповідальність, особу порушника, її майновий стан, відношення ОСОБА_1 до скоєного.
Наведені в матеріалах справи обставини свідчать про достатність підстав вважати, що застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкції даної статті, з урахуванням особи правопорушника, буде домірним скоєному, а тому суд приходить до висновку про необхідність застосування адміністративного стягнення у виді штрафу у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 40-1, ч. 1 ст. 172-6, 268 КУпАП, п. 1 ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про запобігання корупції», п. 5 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» суд, - 
П О С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та застосувати до неї адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави, судовий збір в розмірі 665 грн. 60 коп. 
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у зазначений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень.
Зобов`язати відділ державної виконавчої служби повідомити про виконання постанови шляхом повернення останньої на адресу суду з відміткою про її виконання.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 КУпАП, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Суддя   В.В. Бугіль