Справа №585/749/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Цвєлодуб Г. О.	
Номер провадження 33/816/1191/26 	Суддя-доповідач Соколова Н. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

21 травня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Соколова Н. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25.03.2026, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 
визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
з участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Наумової І.М.,

установив:

Постановою судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25.03.2026 ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, за те, що 18.02.2026 о 15.05 год в м. Ромни по вул. Коржівській, 88, водій ОСОБА_1 керував автомобілем Volkswagen Polo, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, результат 0,99 проміле, огляд проводився на місці зупинки за допомогою газоаналізатору «Драгер» 6820, чим порушив п.2.9а ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт вказував, що судом першої інстанції не досліджено в повному обсязі обставини справи, розгляд самої справи проводився без його участі. При цьому, ОСОБА_1 зазначає, що хоча судом вказано в постанові про те, що він був повідомлений про дату та час розгляду справи, однак у вказаний день та час не зміг прибути до приміщення суду для участі в розгляді справи в зв`язку з тим, що перебував на роботі (об`єкті критичної інфраструктури). Вважав таку підставу неявки до суду поважною, про що повідомив суд заздалегідь, направивши відповідне клопотання.
Крім того, судом проведено розгляд справи лише на підставі перегляду відеозапису, не з`ясовано фактичні обставини справи безпосередньо у нього та не надано можливості скористатись гарантованим Конституцією України правом на захист та не допитано свідків події.
Також просить поновити строк звернення із апеляційною скаргою у зв`язку з тим, що дізнався про рішення в справі, коли вже отримав його поштою (30.03.2026).
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом 3 днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено, а згідно ч. 2 ст. 294 цього Кодексу постанова судді може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення; апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Враховуючи, що ні ОСОБА_1 , ні його захисник Наумова І.М. участі в судовому засіданні не брали, копію постанови судді була отримано ОСОБА_1 30.03.2026, а з апеляційною скаргою він звернувся 09.04.2026, тому строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, оскільки цей процесуальний термін пропущений з поважних причин.

Заслухавши доповідь судді щодо доводів поданої апеляційної скарги, доводи захисника Наумової І.М., яка підтримала подану апеляційну скаргу, просила її задовольнити, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується наступними доказами:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 595062 від 18.02.2026, складеним відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- чек-листом газоаналізатора Drager Alcotest 6820, відповідно до якого результат тесту ОСОБА_1 становить 0,99 ‰;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результати огляду на стан сп`яніння: проба позитивна 0,99 ‰, даний акт власноруч відписаний ОСОБА_1 у графі «З результатами згоден»;
- відео-файлами, які містяться на DVD-R дисках лазерних систем зчитування, згідно з якими працівники поліції прибули на виклик по ДТП, ОСОБА_1 не заперечував, що ДТП сталося з його вини, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на визначення стану його алкогольного сп`яніння, на що останній погодився і після продуття газоаналізатора Drager Alcotest 6820 результат склав 0,99 проміле, а тому відносно ОСОБА_1 було складено протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП (а. с. 5).
Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним п. 2.9а ПДР України, вчинені особою, яка керувала транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у поза розумний сумнів.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку і обставин, за яких можливо було б дійти висновку про їх неналежність чи недопустимість, апеляційним судом не встановлено.
При цьому, необхідно зауважити, що проведення огляду водіїв – учасників ДТП, унаслідок якої є постраждалі, - обов`язкове, а у разі, коли в результаті ДТП водія доставлено у лікувальний заклад, в обов`язковому порядку проводиться дослідження з метою виявлення в його організмі алкоголю, наркотичних чи інших речовин, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 9, 12 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду). При цьому метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння (п. 8 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»). 
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи та порушено право ОСОБА_1 на захист, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними та такими, що не спростовують законності й обґрунтованості оскаржуваної постанови.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. При цьому, перший раз справа була відкладена за клопотанням його захисника Наумової І.М., яке вмотивоване хворобою Кулібаби Е.А., однак доказів перебування на лікарняному ОСОБА_1 додано не було, як і не було зазначено причин неможливість прибути в судове засідання його захисника Наумової І.М. 
На наступне судове засідання клопотання про відкладення надійшло від ОСОБА_1 у зв`язку з неможливість з`явитися у судове засідання, так як він перебуває на роботі, але й дане клопотання не містило жодних належних доказів на підтвердження неможливості участі у судовому засіданні, а також не свідчило про існування об`єктивних та непереборних перешкод для реалізації ним свого права на захист, зокрема шляхом участі у справі через захисника чи подання письмових пояснень. Зайнятість особи на роботі, у тому числі на об`єкті критичної інфраструктури, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи, особливо з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справ про адміністративні правопорушення та відсутності даних про неможливість забезпечення участі особи іншим способом.
Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції провів розгляд справи виключно на підставі відеозапису та не допитав свідків, також не заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення та винність особи у його вчиненні. Такими доказами, зокрема, є протокол про адміністративне правопорушення, пояснення осіб, показання технічних приладів та технічних засобів, які мають функції відеозапису.
Суд першої інстанції дослідив усі наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності, у тому числі відеозапис події, надав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 . При цьому апелянтом не наведено конкретних обставин, які б залишилися нез`ясованими судом.
Суд апеляційної інстанції також враховує, що право на захист, гарантоване Конституцією України та положеннями КУпАП, не є порушеним лише з підстав неявки особи у судове засідання за умови її належного повідомлення про розгляд справи та наявності можливості реалізувати свої процесуальні права.
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП України,

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25.03.2026.
Постанову судді Роменського міськрайонного суду Сумської області від 25.03.2026, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя 	  Н. О. Соколова