КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/7382/2026

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 370/3380/24

09 квітня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.
суддів - Кирилюк Г.М. 
- Рейнарт І.М.
при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Айквітас» адвоката Ткачука Олега Анатолійовича на рішення Макарівського районного суду Київської області від 13 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Айквітас» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, Головне управління Національної поліції у м. Києві про зняття арешту з іпотечного майна,-
в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Айквітас» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, Головне управління Національної поліції у м. Києві про зняття арешту з іпотечного майна.
Позовні вимоги обгрунтовувало тим, що 22 січня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого стало Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк»), та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 014/05/711, за умовами якого позичальник отримав кредит у формі кредитної лінії з максимальним лімітом  950 000 доларів США.
Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 , майновим поручителем, був укладений договір іпотеки № 014/05/711з/5, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаренко В.М. 08 жовтня 2007 року та зареєстрований за № 1838.
Відповідно до цього договору іпотеки майновий поручитель передав в іпотеку банку належну йому на праві власності земельну ділянку, площею 0,673 га, розташовану вс. Березівка Макарівського району Київської області, з цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, з кадастровим номером 3222782602:02:005:0142.
Між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Спектрум Ессетс» 25 вересня 2020 року укладений договір про відступлення прав вимоги № GL3N218881, відповідно до якого, ПАТ «Фідобанк» відчужив на користь ТОВ «Спектрум Ессетс» права вимоги за кредитним договором від 22 січня 2007 року № 014/05/711 та усіма забезпечувальними договорами, у тому числі, за договором іпотеки № 014/05/711з/5.
Надалі, між ТОВ «Спектрум Ессетс» та ТОВ «ФК «Айквітас» був укладений договір про відступлення прав вимоги від 15 вересня 2021 року № 15/09-21/1ДВ, за яким позивач набув права вимоги за кредитним договором від 22 січня 2007 року  № 014/05/711 та усіма забезпечувальними договорами, у тому числі, за договором іпотеки № 014/05/711з/5. Тобто, 15.09.2021 року до ТОВ «ФК «Айквітас» перейшли усі права та обов`язки кредитора/іпотекодержателя, що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за записом  № 38792653, відповідно до якого іпотекодержателем на предмет іпотеки зазначене ТОВ «ФК «Айквітас».
Під час укладення договору відступлення, представники позивача отримали відомості з Державного реєстру речових прав про наявність за зазначеним предметом іпотеки арешту, за реєстраційним номером обтяження № 6302951, а також, що власником арештованого майна є відповідач ОСОБА_3 . Арешт накладений на підставі постанови Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві б/н від 24 грудня 2007 року.
Листом від 08.06.2021 року №492-АР/125/52/02-2021 Печерське управління поліції Головного Управління Національної поліції у м. Києві на адвокатський запит представника позивача надало відповідь, що надати повну та вичерпну інформацію про стан кримінальної справи у якій, відповідно до постанови Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві б/н від 24.12.2007 року, накладений арешт на земельну ділянку площею 0,673 га в с. Березівка, не має можливості, а також перевірити направлення постанови до державної нотаріальної контори за листопад-грудень 2007 року, так як відповідні журнали за термінами зберігання (5 років) знищені.
Листом від 12.10.2021 року № 861-АЗ/125/52-2021 Печерське управління поліції на адвокатський запит представника позивача щодо наявності відкритих кримінальних проваджень відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 надало відповідь, що згідно з ЄРДР та бази «ІП НП» Печерського ГУНП у місті Києві будь-які відомості відносно цих осіб відсутні.
Додатково представниками ТОВ «ФК «Айквітас» із змісту ухвали Макарівського районного суду Київської області від 15 травня 2015 року у справі  № 370/467/15-ц було встановлено наступне:
- скасовано заходи забезпечення позову та знято арешт, зокрема, із земельної ділянки за кадастровим номером 3222782602:02:005:0142, який був накладений Макарівським районним судом Київської області ухвалою від 08.08.2007 року у справі 2-1472;
- ОСОБА_4 зверталась із позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , інших фізичних осіб, Головного управління Держгеокадастру в Київській області та приватного нотаріуса Перевертуна О.Ю. про визнання недійсними довіреностей та договорів купівлі-продажу, витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння;
- про наявність рішення Макарівського районного суду Київської області від 19 листопада 2012 року у справі № 2-65/11, відповідно до якого, встановлено про наявність кримінальних справ про вчинення шахрайських дій відносно ОСОБА_4 щодо заволодіння земельними ділянками та перепродажу їх з метою отримання матеріальної вигоди (грошових коштів);
- про наявність ухвали Апеляційного суду Київської області від 14 травня 2013 року, якою було частково скасовано рішення Макарівського районного суду Київської області від 19 листопада 2012 року та ухвалено рішення про задоволення вимог в частині про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок, зобов`язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_4 зазначені в рішенні земельні ділянки.
Позивач зазначав, що у ТОВ «Фінансова компанія «Айквігас», як у кредитора/іпотекодержателя наявний інтерес щодо захисту свого речового права іпотекодержателя на земельну ділянку, площею 0,673 га, в с. Березівка Макарівського району Київської області, кадастровий номер 3222782602:02:005:0142, з метою реалізації переважного права звернення стягнення на дане іпотечне майно.
Договір іпотеки, який був укладений 08.10.2007 року, передував постанові Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві № б/н від 24.12.2007 року про накладення арешту на земельну ділянку, а тому накладений, відповідно до постанови Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві б/н від 24.12.2007 року, арешт на предмет іпотеки (земельну ділянку, площею 0,673 га, в с. Березівка Макарівського району Київської області, кадастровий номер 3222782602:02:005:0142) суттєво перешкоджає реалізації права іпотекодержателя на власний розсуд задовольнити свої вимоги, забезпечені іпотекою, шляхом звернення стягнення.
При цьому, єдиним ефективним способом захисту порушеного права є звернення до суду із позовом про зняття арешту із іпотечного майна.
З урахуванням наведених обставин, позивач ТОВ «ФК «Айквітас» просив суд зняти арешт з земельної ділянки, площею 0,673 га, за кадастровим номером 3222782602:02:005:0142, цільовим призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована в с. Березівка Макарівського району (після зміни адміністративно-територіального устрою - Бучанського району) Київської області, якийзареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень за реєстраційним номером обтяження  № 6302951 від 25.12.2007 року, який було накладено на підставі постанови Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві б/н від 24.12.2007 року.
Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 13 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Айквітас» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, Головне управління Національної поліції у м. Києві про зняття арешту з іпотечного майна. 
Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції,представник позивача ТОВ «ФК «Айквітас» адвокат Ткачук Олег Анатолійович подав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати рішення Макарівського районного суду Київської області від 13 листопада 2025 рокута ухвалити нове судове рішення, яким позов ТОВ «ФК«Айквітас» задовольнити. Зняти арешт з земельної ділянки, площею 0,673 га, за кадастровим номером 3222782602:02:005:0142, з цільовим призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована в АДРЕСА_1 , який зареєстрований в Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень, за реєстраційним номером обтяження  № 6302951 від 25.12.2007року, який було накладено на підставі постанови Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві б/н від 24.12.2007.
В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив і не з`ясував усіх обставин, на які сторона позивача посилалась в обгрунтування своїх вимог.
Зазначає, що у позивача ТОВ «ФК«Айквігас», як кредитора/іпотекодержателя, наявний інтерес щодо захисту свого речового права іпотекодержателя на земельну ділянку, площею 0,673 га, в с. Березівка Макарівського району Київської області, кадастровий номер 3222782602:02:005:0142, з метою реалізації переважного права звернення стягнення на дане іпотечне майно. А тому накладений, відповідно до постанови Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві б/н від 24.12.2007 року, арешт на предмет іпотеки (земельну ділянку площею 0,673 га в с. Березівка, Макарівського району, Київської області, кадастровий номер 3222782602:02:005:0142) суттєво перешкоджає реалізації права іпотекодержателя на власний розсуд задовольнити свої вимоги, забезпечені іпотекою, шляхом звернення стягненняна іпотечне майно. При цьому, єдиним ефективним способом захисту порушеного права є звернення до суду із позовом про зняття арешту із іпотечного майна.
Сторона позивача вважає, що суд першої інстанції, встановивши обставини належності права власності на іпотечне майно - земельну ділянку за кадастровим номером №3222782602:02:005:0142 ОСОБА_4 , зобов`язаний був залучити останню в якості третьої особи у даній справі, а не відмовляти в задоволенні позовних вимог про зняття арешту із зазначеної земельної ділянки, який було накладено на підставі постанови Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві б/н від 24.12.2007 року в рамках недіючої (закритої) кримінальної справи, задовго до подій витребування зазначеної земельної ділянки із незаконного володіння ОСОБА_6 на користь власника ОСОБА_4 , згідно рішень суду за 2012-2013 років по цивільні справі №2-65/11.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
В судове засідання апеляційного суду представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Айквітас» адвокат Ткачук Олег Анатолійович, відповідачі ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , відповідачка ОСОБА_3 не з?явились, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, а тому суд вважає можливим розгляд справи у їх відсутність.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Головного управління Національної поліції у м.Києві - Чеботаренко І.Я. в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника третьої особи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22 січня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого стало ПАТ «Фідобанк», та   ОСОБА_7 ем було укладено кредитний договір № 014/05/711, за умовами якого позичальник отримав кредит у формі кредитної лінії, з максимальним лімітом 950 000 доларів США.
Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 08 жовтня 2007 року між банком та  ОСОБА_2, майновим поручителем, укладено договір іпотеки № 014/05/711з/5, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаренко В.М., реєстровий № 1838.
Відповідно умов вказаного договору іпотеки, майновий поручитель передав в іпотеку банку належну йому на праві власності земельну ділянку, площею 0,673 га, розташовану в с. Березівка Макарівського району Київської області, з цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, з кадастровим номером 3222782602:02:005:0142.
25 вересня 2020 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Спектрум Ессетс» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL3N218881, відповідно до якого, ПАТ «Фідобанк» відчужив на користь ТОВ «Спектрум Ессетс» права вимоги за кредитним договором від 22 січня 2007 року № 014/05/711 та усіма забезпечувальними договорами, у тому числі, за договором іпотеки № 014/05/711з/5.
15 вересня 2021 року між ТОВ «Спектрум Ессетс» та ТОВ «ФК «Айквітас» укладено договір про відступлення прав вимоги № 15/09-21/1ДВ, за яким позивач набув права вимоги за кредитним договором від 22 січня 2007 року № 014/05/711 та усіма забезпечувальними договорами, у тому числі, за договором іпотеки № 014/05/711з/5. 
Тобто, до позивача перейшли усі права обов`язки кредитора/іпотекодержателя, що також підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за записом № 38792653.
Під час укладення договору відступлення представники позивача отримали відомості з Державного реєстру речових прав про наявність за зазначеним предметом іпотеки арешту, за реєстраційним номером обтяження № 6302951, а також, що власником арештованого майна є ОСОБА_3 . Арешт накладений на підставі постанови Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві б/н від 24 грудня 2007 року.
На адвокатський запит представника позивача щодо наявності відкритих кримінальних проваджень відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Печерське управління поліції ГУ НП у м.Києві листом від 12.10.2021 року № 861-АЗ/125/52-2021 надало відповідь про те, що згідно з ЄРДР та бази «ІП НП» Печерського ГУ НП у місті Києві відсутні будь-які відомості відносно цих осіб.
На виконання ухвали суду від 02 грудня 2024 року про витребування інформації, Шоста київська державна нотаріальна контора надала суду копію постанови про накладення арешту на майно від 24.12.2007 року слідчого Печерського РУ ГУМВС України в м. Києві майора поліції Кішка І.В., у межах порушеної кримінальної справи № 06-8853 за фактор підробки довіреностей на право розпорядження майном за ознаками злочину, визначеного частиною першою статті 358 КК України. Зі змісту, якої вбачається, що накладений арешт на земельні ділянки, які згідно з договором купівлі-продажу належать ОСОБА_3 , зокрема, на земельну ділянку з кадастровим номером 3222782602:02:005:0142.
Також суд встановив, що Макарівський районний суд Київської області рішенням від 19 листопада 2012 року у цивільній справі № 2-65/11 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Перевертуна Олександра Юрійовича, Управління Держкомзему у Макарівському районі Київської області про визнання договорів купівлі-продажу та довіреностей недійсними, витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, позовні вимоги задовольнив частково у частині визнання недійсними відповідних довіреностей від імені ОСОБА_4 , витребував із незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 відповідні земельні ділянки, зокрема, земельну ділянку з кадастровим номером 3222782602:02:005:0142.
У задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу суд відмовив.
Апеляційний суд Київської області рішенням від 14 травня 2013 року рішення Макарівського районного суду Київської області від 19 листопада 2012 року скасував в частині витребування з незаконного володіння на користь ОСОБА_4 21 земельної ділянки та в частині відмови у задоволенні вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу й ухвалив у цій частині нове рішення, яким визнав недійсними договори купівлі продажу земельних ділянок, посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Перевертуном О.Ю., укладені ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_10 з ОСОБА_3 від 03.05.2007 року, зокрема, земельної ділянки з кадастровим номером 3222782602:02:005:0142.
Зобов`язав відповідача ОСОБА_3 повернути позивачці зазначені земельні ділянки, у тому числі, земельну ділянку з кадастровим номером 3222782602:02:005:0142.
Відмовив у задоволенні позовних вимог в частині витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння відповідно до статті 388 ЦК України. В іншій частині рішення суду залишив без змін.
Зокрема, суди встановили, що відповідно до довіреностей, виданих від імені ОСОБА_4 на ім`я відповідачів ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Перевертуном О.Ю. засвідчено укладення 21 договору купівлі-продажу земельних ділянок, з яких: 14 земельних ділянок продані ОСОБА_10 від імені позивачки ОСОБА_4 відповідачу ОСОБА_3 та 7 земельних ділянок також продано ОСОБА_5 від імені позивачки ОСОБА_4 відповідачу ОСОБА_3 .
Ці договори купівлі-продажу були оплатними та посвідчені приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу Київської області.
Згідно з висновком експертів № 6711/6712/12-32 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи у цій справі, підписи ОСОБА_4 у довіреностях від її імені на ім`я ОСОБА_10 від 03.05.2007 року та від 12.06.2007 року, а також підписи ОСОБА_4 у довіреностях від її імені на ім`я ОСОБА_5 від 06.06.2007 року та від 27.06.2007 року, виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки, виконані не ОСОБА_4 , а іншою особою.
Крім того, зі змісту ухвали Макарівського районного суду Київської області від 07 лютого 2019 року у справі № 2-65/11 суд встановив, що Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ ухвалою від 11 листопада 2015 року рішення Макарівського районного суду Київської області від 19 листопада 2012 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 14 травня 2013 року в частині вирішення спору щодо земельної ділянки площею 0,230 га в с. Березівка Бучанського району Київської області, з кадастровим номером 3222782602:02:003:0015, скасував та справу в цій частині направив на новий розгляд до суду першої інстанції.
Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 11 січня 2019 року залучив до справи співвідповідачів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
Ухвалою від 07 лютого 2019 року Макарівський районний суд Київської області затвердив мирову угоду між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо відмови ОСОБА_4 від позовних вимог щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3222782602:02:003:0015 та земельної ділянки з кадастровим номером 3222782602:02:003:0075.
До того ж, Макарівський районний суд Київської області ухвалою від 15 травня 2015 року у справі № 370/467/15-ц за заявою ОСОБА_4 скасував накладений арешт на відповідні земельні ділянки, зокрема, із земельної ділянки з кадастровим номером 3222782602:02:005:0142. Арешт був накладений на підставі ухвали Макарівського районного суду Київської області від 08.08.2007 у справі № 2-1472. Заява обґрунтована, тим що, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволені, рішення набрало законної сили, тож відпала необхідність у продовженні забезпечення позову у вигляді арешту. 
Зі змісту ухвали суду від 15.05.2015 року вбачається, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222782602:02:005:0142 ОСОБА_4 підтверджується Державним актом серії ЯД № 703036, виданим Макарівським районним відділом земельних ресурсів Київської області 30.11.2006 року на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 27.01.2006 року № 2с-270.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Айквітас» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, Головне управління Національної поліції у м. Києві, про зняття арешту з іпотечного майна, суд першої інстанції вказав на те, що за рішеннями судів, які набрали законної сили, власником спірної земельної ділянки з кадастровим номером 3222782602:02:005:0142 є  ОСОБА_4 , але позивач не залучив  ОСОБА_4 у якості відповідачау даній справі, тому суд вважає, що позовна заява не може бути розглянута по суті, а відсутність належного відповідача у справі є самостійною підставою для відмови у задоволені позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення Макарівського районного суду Київської області від 13 листопада 2025 року, відповідає.
Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).
Згідно зі статтю 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі в ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.
Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.
Статтею 175 ЦПК України встановлено що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.
У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16 (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)).
Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.
Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19 (провадження № 61-6983св20).
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач не визначив ОСОБА_4 , яка є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3222782602:02:005:0142, площею 0,673 га, розташованої в с. Березівка Макарівського району Київської області, що є предметом договору іпотеки № 014/05/711з/5, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макаренко В.М., реєстровий № 1838, як співвідповідача за заявленими вимогами. 
При цьому, за відсутності відповідної заяви позивача про залучення до участі у справі співвідповідача  ОСОБА_4 , суд не вправі з власної ініціативи залучити вказану особу до участі у справі як співвідповідача. 
Враховуючи неналежність суб`єктного складу відповідачів за заявленою позивачем вимогою про зняття арешту з іпотечного майна, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером 3222782602:02:005:0142, площею 0,673 га, розташованої в с. Березівка Макарівського району Київськох області, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого рішення про відмову в задовленні позовних вимог ТОВ «ФК «Айквігас».
Доводи апеляційної скарги про те, що у ТОВ «ФК «Айквігас», як кредитора/іпотекодержателя, наявний інтерес щодо захисту свого речового права іпотекодержателя на земельну ділянку, площею 0,673 га, в с. Березівка Макарівського району Київської області, кадастровий номер 3222782602:02:005:0142, з метою реалізації переважного права звернення стягнення на дане іпотечне майно, а тому накладений, відповідно до постанови Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві б/н від 24.12.2007, арешт на предмет іпотеки (земельну ділянку площею 0,673 га в с. Березівка Макарівського району Київської області, кадастровий номер 3222782602:02:005:0142) суттєво перешкоджає реалізації права іпотекодержателя на власний розсуд задовольнити свої вимоги, забезпечені іпотекою, шляхом звернення стягнення, не є безумовною підставою для задоволення позову у даній справі.
Верховний Суд у постанові від 06 травня 2025 року по справа № 725/3498/22 вказав на те, що висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу її учасників.
Якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі у справі в якості відповідача, вони не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.11.2022 у справі №754/16978/21).
Як встановив суд першої інстанції та не спрстовав апелянт,  ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, з кадастровим номером 3222782602:02:005:0142, площею 0,673 га, розташованої в с. Березівка Макарівського району Київської області (встановлено рішенням судів в інших спорах), що в свою чергу підтверджує наявність у  ОСОБА_4 майнового інтересу.
Тому, врахувавши предмет і підстави заявленого позову, колегія суддів вважає, що ОСОБА_4 має безпосередній зв`язок із спірними матеріальними правовідносинами, оскільки це може вплинути на її право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3222782602:02:005:0142, площею 0,673 га, розташовану в с. Березівка Макарівського району Київської області, а відтак, вимоги про зняття арешту зпредмета іпотеки (земельної ділянки площею 0,673 га в с. Березівка Макарівського району Київської області, кадастровий номер 3222782602:02:005:0142)не можуть бути розглянуті судом у спорі, в якому ОСОБА_4 не залучена як відповідач (співвідповідач).
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції, встановивши обставини належності права власності на іпотечне майно - земельну ділянку з кадастровим номером №3222782602:02:005:0142  ОСОБА_4 , зобов`язаний був залучити останню в якості третьої особи у даній справі, а не відмовляти в задоволенні позовних вимог про зняття арешту із зазначеної земельної ділянки, колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне.
Права, передбачені ЦПК України щодо третьої особи і відповідача, є різними за своїми значеннями та впливом на процес; права відповідача значно ширші прав третьої особи.
Згідно з частинами першою, третьою, четвертою статті 53 ЦПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обов`язки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. У заявах про залучення третіх осіб і в заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.
Зі змісту наведеної норми вбачається, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має перебувати з однією із сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін.
Суть інституту третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, полягає в тому, що його застосування слугує процесуальним забезпеченням права регресу, а умова, що за законом третя особа залучається чи вступає у справу на стороні позивача чи відповідача, передбачає, що участь у процесі третьої особи випливає з тих відносин, які пов`язують її з однією із сторін у процесі.
Отже, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Тобто, такі особи не є суб`єктами спірних правовідносин, тому суд не вирішує питання про їх права та обов`язки. Судове рішення лише в майбутньому може вплинути на їх права та обов`язки щодо якоїсь із сторін у спорі, зокрема, в разі пред`явлення до них регресного позову.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17 вказала, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас, предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у зазначеному процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи.
З огляду на викладене, не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також встановлювати чи захищати їх права, тобто, винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 травня 2023 року у справі № 201/2760/20 (провадження № 61-2790св23) вказано, що процесуальне становище третьої особи є відмінним від процесуального становища відповідача. При цьому суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, розглядаючи спір між сторонами, оскільки відповідно до частини першої статті 53 ЦПК України така особа вступає у справу або залучається до участі у справі на стороні позивача або відповідача у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Наведений правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 766/8113/17 та від 29 червня 2022 року у справі № 753/7478/18.
Як заначалося вище,  ОСОБА_4 є власником земельної ділянки з кадастровим номером 3222782602:02:005:0142, площею 0,673 га, розташованої в с. Березівка Макарівського району Київської області (встановлено рішенням судів в інших спорах), що в свою чергу підтверджує наявність у ОСОБА_4 майнового інтересу.
Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто, коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідач, суд відмовляє у задоволенні позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18)).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.
В своєму рішенні у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, ЄСПЛ зазначив про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції й зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Таким чином, доводи, викладені представником позивача ТОВ «ФК «Айквітас» адвокатом Ткачуком Олегом Анатолійовичем в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення Макарівського районного суду Київської області від 13 листопада 2025 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача ТОВ «ФК «Айквітас» адвоката Ткачука Олега Анатолійовича.
Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційну скаргу представника позивача ТОВ «ФК «Айквітас» адвоката Ткачука Олега Анатолійовича залишено без задоволення, а судове рішення без змін, тому розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Айквітас» адвоката Ткачука Олега Анатолійовича залишити без задоволення.
Рішення Макарівського районного суду Київської області від 13 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Судді: