ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року	Львів	Справа № 380/12964/24 пров. № А/857/9217/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Запотічного І.І.,
суддів: Довгої О.І., Бруновської Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Львівської міської ради на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року (суддя- Кухар Н.А., ухвалене в м. Львові) у справі № 380/12964/24 за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Львівської міської ради в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення Львівської міської ради №748 “Про демонтаж тимчасової споруди на АДРЕСА_1 ”; зобов`язати Львівську міську раду утриматись від демонтажу тимчасової споруди на АДРЕСА_1 для здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської міської ради №748 “Про демонтаж тимчасової споруди на АДРЕСА_1 ”. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржила Львівська міська рада, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняте нове про відмову в задоволенні позову.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Львівської міської ради №748 від 30.05.2024 зобов`язано фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 демонтувати тимчасову споруду на АДРЕСА_1 ”.
Не погоджуючись із рішенням Львівської міської ради №748, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частиною першою статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене зі сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу. Повноваження якими наділяються ограни місцевого самоврядування, як правило мають бути повними і виключними. Вони не можуть скасовуватися чи обмежуватися іншим, центральним або регіональним органом, якщо це не передбачено законом.
Відносини органів місцевого самоврядування з підприємствами, установами та організаціями, що не перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, будуються на договірній і податковій основі та на засадах підконтрольності у межах повноважень, наданих органам місцевого самоврядування законом (стаття 18 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").
Відповідно до статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Положеннями статті 30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, організація благоустрою населених пунктів і здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів; надання дозволу в порядку, встановленому законодавством, на розміщення реклами.
Частиною першою статті 10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" (далі - Закон №2807-IV) передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема: затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб`єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об`єктів благоустрою.
Пунктом 5 частини першої статті 16 Закону №2807-IV визначено, що на об`єктах благоустрою забороняється самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо.
Статтею 10 Закону №2807-IV, зокрема, встановлено, що до повноважень міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.
Як визначено статтею 12 Закону №2807-IV суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.
Положеннями статті 34 Закону №2807-IV передбачено, що правила благоустрою території населеного пункту - це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила включають, зокрема, порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; порядок розміщення малих архітектурних форм; порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів.
Частиною першою статті 40 Закону №2807-IV визначено, що самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.
Зважаючи на наведені норми законодавства суд першої інстанції вірно вказав, що Закон № 2807-IV наділяє повноваженнями міські ради та їх виконавчі органи здійснювати контроль у сфері благоустрою населених пунктів.
Статтею 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до Закону України "Про благоустрій населених пунктів". Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.
Відповідно до частини 2 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: 1) забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 2) організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях; 3) організація місць відпочинку для населення; 4) затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів; 5) здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; 6) визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об`єктах благоустрою; 7) визначення графіків роботи зовнішнього освітлення території; 8) визначення на об`єктах благоустрою місць розміщення громадських вбиралень; 9) залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 10) визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою; 11) визначення в установленому порядку розміру відшкодувань юридичними та фізичними особами за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, спричинені порушенням законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища; 12) інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 13) участь у проведенні щорічного всеукраїнського конкурсу "Населений пункт найкращого благоустрою і підтримки громадського порядку"; 14) видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом.
Положеннями частини 1 статті 40 даного Закону встановлено, що самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.
Статтею 34 зазначеного Закону визначено, що Правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила.
Так, на виконання норм статті 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.11.2017 № 310 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.12.2017 за № 1529/31397) затверджені Типові правила благоустрою території населеного пункту, пунктом 5 розділу VIII яких визначено, що розміщення тимчасових споруд (далі - ТС) торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності здійснюється відповідно до Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за № 1330/20068, та Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30.12.2014 № 1417, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 05.03.2015 за № 252/26697.
Пунктами 2.1., 2.2., 2.12. Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за № 1330/20068 визначено, що підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС (додаток 1). Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС. Паспорт прив`язки ТС підписується керівником (заступником керівника) відповідного органу з питань містобудування та архітектури сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації.
Як вірно встановлено судом першої інстанції рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року у справі №1.380.2019.003931 встановлено наступне. «…«…Позивачем було укладено з Львівською міською радою договір оренди землі від 12.12.2012 року №Л-1668, відповідно до умов якого, на підставі ухвали Львівської міської ради від 18.12.2008 року №2311 «Про затвердження Перспективної схеми розміщення малих архітектурних форм як частини Програми комплексного благоустрою території міста» (зі змінами), відповідачеві надано в користування земельну ділянку кадастровий номер 4610137200:07:002:0037 загальною площею 0,0030 га для обслуговування малої архітектурної форми (п.п.1, 15 договору оренди). Строк оренди – два роки, до 15.12.2013 року (п.8 договору оренди). Додатковою угодою від 04.03.2016 року строк дії договору було продовжено до 30.12.2016 року. 
У матеріалах справи наявний паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, виданий 05.03.2013 року. Указаний паспорт був виданий ФОП ОСОБА_1 . Управлінням архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету від 16.11.20112 року №800 з урахуванням ухвали Львівської міської ради від 15.12.2011 року №1012 та договору оренди землі від 12.12.2012 року №Л-1668, щодо споруди на АДРЕСА_1 . У паспорті прив`язки визначено строк його дії – до 15.12.2013 року. 
До паспорта прив`язки додано схему розміщення тимчасової споруди на топографо-геодезичній основі у М 1:500, на якій наявні відмітки про погодження Личаківською районною адміністрацією, Головним управлінням архітектури і містобудування Личаківської районної адміністрації. 
Судом також установлено, що в подальшому Постійна комісія архітектури, містобудування та охорони історичного середовища Львівської міської ради розглядала звернення ФОП ОСОБА_1 щодо включення його тимчасової споруди до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності. А саме, на засіданні Постійної комісії від 30.05.2018 року (протокол №99, що засвідчується листом від 06.06.2018 року №01-1990) було одноголосного вирішено рекомендувати Управлінню архітектури та урбаністики розглянути можливість включення тимчасової споруди ФОП ОСОБА_1 до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності. 
Також судом установлено, що в 2017 році ФОП ОСОБА_1 замовлено план ділянки для розміщення тимчасової споруди на АДРЕСА_1 , який перевірено Управлінням архітектури та урбаністики, погоджено технічною службою ЛКП «Львівводоканал», Львівськими міськими електричними мережами ПрАТ «Львівобленерго», ЛКП «Львівсвітло», Управлінням архітектури та урбаністики відділу інженерних споруд, транспорту та геослужби (про що свідчать відповідні позначки на плані). Відмітка про погодження плану Управлінням регулювання забудови Департаменту містобудування Львівської міської ради відсутня. 
У матеріалах справи також наявні заява ФОП ОСОБА_1 на ім`я начальника Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради від 31.05.2018 року з клопотанням надати можливість здійснювати підприємницьку діяльність, шляхом поновлення в Комплексній схемі розміщення ТС для здійснення підприємницької діяльності павільйону на АДРЕСА_1 , заява ФОП ОСОБА_1 на ім`я міського голови м.Львова від 11.09.2019 року з клопотанням включити МАФ на АДРЕСА_1 до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, заява ФОП ОСОБА_1 на ім`я заступника міського голови м.Львова від 27.11.2019 року з клопотанням поновити в Комплексній схемі розміщення ТС для здійснення підприємницької діяльності павільйон на АДРЕСА_1 . Справа містить також копії реєстраційних карток, талонів щодо отримання адміністративних послуг, довідок про запис на особистий прийом. 
У той же час, судом установлено, що Львівською міською радою не вирішено питання щодо подальшого розміщення тимчасової споруди ФОП ОСОБА_1 . 
Як вбачається з відповіді Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради від 11.12.2019 року №2401-8348, звернення ФОП ОСОБА_1 від 31.05.2018 року, від 16.11.2018 року, від 11.09.2019 року щодо включення суб`єкта підприємницької діяльності за адресою АДРЕСА_1 в додатку 1 до ухвали Львівської міської ради від 02.03.2017 року №1568 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» було повернуто без вирішення по суті в зв`язку з встановленим п. 7 ухвали від 02.03.2017 року №1568 мораторієм на доповнення Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові, затвердженої ухвалою міської ради від 23.04.2015 року №4526, новими тимчасовими спорудами терміном до 31.12.2019 року. 
Окрім того, протоколом від 09.08.2018 року №5-071б, що складений інженером КП «Адміністративно-технічне управління», зафіксовано порушення зі сторони ОСОБА_1 , що проявилося у вигляді самовільного встановлення тимчасової споруди на АДРЕСА_1 . 
А постановою від 06.09.2018 року №144 адміністративною комісією при Личаківській районній адміністрації Кривошея М.М. був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за порушення п.20.1.24 Правил благоустрою м.Львова та ст.152 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що мало місце внаслідок самочинного встановлення тимчасової споруди. 
Відповідно до матеріалів справи, 11.10.2018 року комісією в складі представників Личаківської районної адміністрації в присутності ФОП ОСОБА_1 здійснено обстеження тимчасової споруди на АДРЕСА_1 і складено акт, у якому вказано, що дана споруда (в якій здійснюється торгівельна діяльність товарами для рукоділля) не увійшла до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд як частина Програми комплексного благоустрою міста, а відповідно до ухвали Львівської міської ради від 17.05.2018 року №3417 термін здійснення підприємницької діяльності у такій тимчасовій споруді не було продовжено. Відповідач від підпису такого акта відмовився. 
29.10.2018 року Личаківською районною адміністрацією видано розпорядження №428 «Про демонтаж тимчасової споруди на АДРЕСА_1 ». Як вказано в такому розпорядженні, враховуючи те, що тимчасова споруда на АДРЕСА_1 не увійшла до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд як частина Програми комплексного благоустрою міста, адміністрацією вирішено зобов`язати ФОП ОСОБА_1 добровільно демонтувати за власні кошти самочинно встановлену тимчасову споруду у термін до одного місяця з дня видачі розпорядження (п.1 розпорядження). У випадку невиконання п.1 розпорядження було доручено відділу соціально-економічного розвитку районної адміністрації скласти відповідний акт, а юридичному відділу – підготувати позовну заяву до суду (п.3 розпорядження). 
Судом встановлено, що 05.12.2018 року комісією в складі представників Личаківської районної адміністрації здійснено обстеження на АДРЕСА_1 , де виявлено встановлену ФОП ОСОБА_1 тимчасову споруду площею 30 кв.м (для торгівлі товарами для рукоділля) без дозвільних документів, про що складено відповідний акт. У такому акті також зазначено, що ухвалою міської ради від 17.05.2018 року №3417 не було продовжено термін здійснення підприємницької діяльності у зазначеній тимчасовій споруді, а підприємцем не виконуються вимоги розпорядження районної адміністрації від 29.10.2018 року №428 у частині добровільного демонтажу»…».
Відтак, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2019 року у справі №1.380.2019.003931 залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у задоволенні позову Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача демонтувати самовільно встановлену тимчасову споруду на АДРЕСА_1 відмовлено.
Слід зазначити, що ухвалою №4526 від 23.04.2015 року Львівська міська рада затвердила Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові (далі Положення), розділом 7 якого визначено порядок демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, у відповідності до пункту 7.6 якого такий проводиться на підставі розпорядження районної адміністрації про демонтаж. 
Відповідно до пункту 7 ухвали Львівської міської ради №6107 від 26.12.2019 року «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» внесено зміни у додаток 1 до ухвали міської ради від 23.04.2015 № 4526 Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові (до згаданого Положення).
У відповідності до підпункту 7.8 згаданого пункту, замінено пункти 7.3 7.8 пунктами 7.3 7.7 які викладені у новій редакції, у зв`язку з чим, серед іншого, змінився повноважний орган, що приймає рішення про демонтаж, а саме: замість районної адміністрації таким є виконавчий комітет, та порядок демонтажу без судового рішення.
Разом з тим, в подальшому, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 року у справі за №380/2335/20, яке залишено без змін постановою суду апеляційної інстанції від 24.06.2021 року, підпункт 7.8 пункту 7 ухвали Львівської міської ради №6107 від 26.12.2019 року «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» визнано протиправним та нечинним.
Відтак, повноваженнями щодо прийняття розпорядження про демонтаж тимчасової споруди повернулись до районних адміністраціях у відповідності до Положення у старій редакції.
Також суд першої інстанції вірно зазначив, що у відповідності до п.7.8 Розділу 7 Положення, у редакції чинній після згаданого рішення суду, у разі невиконання власником ТС вимог пункту 7.6 районна адміністрація звертається до відповідного суду з позовом про примусовий демонтаж ТС, встановленої з порушенням цих Правил.
Також, як вбачається з матеріалів справи, відповідач при прийнятті спірного рішення керувався ухвалою міської ради від 08.07.2021 №1081 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», якою затверджено Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, згідно п.37 Розділу ІІ, якого до повноважень виконавчого комітету належить прийняття рішень щодо тимчасових споруд, які розміщені з порушеннями вимог законодавства України та актів міської ради.
Разом з тим, як вірно вказав суд першої інстанції, що конкретизації яких саме рішень даний пункт не містить, як і інші пункти цього розділу.
Відтак, підсумовуючи викладене, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції, що повноважним органом з прийняття рішень, у формі розпоряджень, про демонтаж тимчасових споруд є відповідна районна адміністрація, у відповідності до чинних нормативно-правових актів локальної дії.
Також, в матеріалах справи наявний лист від 23.03.2020 №2401-вих-24134 за підписом Львівського міського голови А.Садового в якому зазначено наступне. «…25.02.2020р. відбулося засідання робочої групи, утвореної за розпорядженням Львівського міського голови від 20.11.2019р. №611 «Про утворення робочої групи для врегулювання ситуації, яка склалася з тимчасовими спорудами для здійснення підприємницької діяльності, розміщеними на території м. Львова». Членами робочої групи було прийнято позитивне рішення щодо включення Вашої тимчасової споруди в перелік тимчасових споруд, що входять до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, затверджений ухвалою міської ради від 26.12.2019р. №6107 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова». Управлінням архітектури та урбаністики департаменту містобудування до 31.03.2020р. буде підготовлено відповідний проект ухвали щодо внесення змін в додаток до ухвали міської ради від 26.12.2019р. №6107 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» в частині доповнення переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Личаківському районі м. Львова, тимчасовою спорудою ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , площею окремого конструктивного елементу благоустрою 30м2…».
Відтак, зважаючи на все вище наведене апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що діяльність відповідача в частині прийняття рішення №748 від 30.05.2024 «Про демонтаж тимчасової споруди на АДРЕСА_1 » є протиправною, а рішення Львівської міської ради №748 від 30.05.2024, яким зобов`язано позивача демонтувати тимчасову споруду на АДРЕСА_1 підлягає скасуванню.
Також, щодо позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача утриматись від демонтажу тимчасової споруди на АДРЕСА_1 для здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , то колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що захист порушених прав позивача в частині визнання рішення №748 від 30.05.2024 «Про демонтаж тимчасової споруди на АДРЕСА_1 » протиправним та таким, що підлягає скасуванню є ефективним, достатнім і належним способом захисту порушених прав позивача.
Зважаючи на наведене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно частково задоволений позов.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 січня 2025 року у справі №380/12964/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Н. В. Бруновська