Справа № 346/1833/26
Провадження № 2/346/2108/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

18 червня 2026 р.	м. Коломия 	

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого - судді Сольського В.В.
за участю секретаря судових засідань Пігуляк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , П`ядицької сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -
У С Т А Н О В И В:
08 квітня 2026 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Померлий залишив заповіт, яким належні йому земельні ділянки: площею 0,1980 га (державний акт серія ЯЗ № 412141), площею 0,8582 га (державний акт серія ЯЗ № 412142), площею 0,3516 га (державний акт серія ЯЗ № 412143) - заповів синові ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Все інше своє майно та належні йому майнові права, які належать йому на момент складання цього заповіту та майно і праві, які належатимуть йому у майбутньому заповів - у рівних частинах - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після його смерті відкрилась спадщина за заповітом до складу якої входить: вищезазначені земельні ділянки та частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 прийняв його син - ОСОБА_5 . Проте, оформити своїх спадкових прав на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами ОСОБА_5 за життя не встиг. ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5 . Заповіту за життя померлий не залишав.
Після його смерті відкрилась спадщина за законом до складу якої входить: частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки. Позивачі, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (дружина померлого) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (син померлого) проживали та були зареєстровані із спадкодавцем за однією адресою на день смерті, та після його смерті вступили в управління спадковим майном. Крім того, до спливу шестимісячного строку ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Антонюк О.В. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка.
Спільна дочка, ОСОБА_6 , відмовилася від своєї частки спадкового майна після смерті батька, ОСОБА_5 на користь позивачки.
ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_7 , яка за життя залишила заповіт, яким належні їй земельні ділянки заповіла синові ОСОБА_3 , 1975 року (відповідачу по справі). Все інше майно та належні їй права – заповіла позивачці.
Після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 , позивач звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки. 
У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_5 , на 2/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та 1/6 частку вказаного житлового будинку неповнолітньому синові – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 після смерті його батька, нотаріусом було відмовлено.
У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом зазначено про те, що спадкове майно складається з житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 і належить членам колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_4 .Частки у складі колгоспного двору не виділено, що унеможливлює визначення складу спадкового майна. Та рекомендовано звернутись до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.
У зв`язку із зазначеним та неможливістю оформити свої права на спадкове майно, позивач змушена звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 09 квітня 2026 року відкрито загальне провадження у справі. Витребувано у приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу копію спадкової справи, заведену після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Ухвалою суду від 07 травня 2026 року підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивач не з`явилася. 15 червня 2026 року її представник адвокат Юркевич Х.М. подала до суду заяву, в якій вона просила розглянути справу без її та позивача участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, в своїх заявах просили розгляд справи проводити без їхньої участі.
Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав в повному обсязі.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
З`ясувавши позицію сторін щодо суті спору, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у ній докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.
Згідно п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
Частиною шостою статті 263 ЦПК України передбачено, що якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої та четвертої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач-визнати позовна будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи.
Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які в даній справі своє підтвердження в повному обсязі не знайшли.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_11 народився ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . Батьками зазначені: ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .
Померлий залишив заповіт, посвідчений секретарем Великокам`янської сільської ради Костишин Л.М., зареєстрований в реєстрі за №161 від 09.12.2016 року. Яким належні йому земельні ділянки: площею 0,1980 га (державний акт серія ЯЗ № 412141), площею 0,8582 га (державний акт серія ЯЗ № 412142), площею 0,3516 га (державний акт серія ЯЗ № 412143) – заповів синові ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Все інше своє майно та належні йому майнові права, які належать йому на момент складання цього заповіту та майно і праві які належатимуть йому у майбутньому заповів – у рівних частинах - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Довідкою Великокам`янського старостинського округу П’ядицької сільської ради від 28.09.2023 року № 157/02-32/23 встановлено, що померлому ОСОБА_4 , 1950 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , належала частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , земельні ділянки площею 0,1980 га, площею 0,8582 га, площею 0,3516 га, що знаходяться на території Великокамянської сільської ради. Господарство відноситься до колгоспного двору. Станом на 01.07.1990 р за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_4 , голова двору, помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 , 1952 р.н., дружина, ОСОБА_3 , 1975 р.н., син; ОСОБА_5 , 1978 р.н., помер ІНФОРМАЦІЯ_9 . 
ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 . Заповіту за життя померлий не залишав.
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_12 проживали та були зареєстровані із ОСОБА_5 , станом на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується довідкою Управління ЦНАП Коломийської міської ради від 12.10.2023 року № 2755/02.10-11.
ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 .
За життя померла ОСОБА_7 залишила заповіт посвідчений старостою Великокам`янського старостинського округу П’ядицької сільської ради Іванишиним І.М., зареєстрований в реєстрі за №2/60 від 20.10.2023 року. Яким належні їй земельні ділянки: площею 0,1839 га кадастровий номер 2623280200:02:002:0191 (державний акт серія ЯЗ № 412137), площею 0,1914 га кадастровий номер 2623280200:02:002:0292 (державний акт серія ЯЗ № 412138), площею 0,6718 га кадастровий номер 2623280200:02:002:0418 (державний акт серія ЯЗ № 412139), площею 0,3516 га кадастровий номер 2623280200:02:006:0127 (державний акт серія ЯЗ № 412140) – заповіла синові ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (відповідач по справі). Все інше своє майно та належні їй майнові права, які належать їй на момент складання цього заповіту та майно і праві які належатимуть їй у майбутньому заповіла – мені, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів, наданої ОКП «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» від 25.09.2025 року № 86866, вказано, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації, право власності на житловий будинок, що за адресою: АДРЕСА_1 - не зареєстровано. 
Згідно звіту про оцінку майна № 35РК-260331-001 ринкова вартість житлового будинку, що за адресою:  АДРЕСА_1 становить 293 445 гривень. об`єкту - 220 83 грн 75 коп.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_12 відмовилася від своєї частки спадкового майна після смерті батька, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 , подавши в шестимісячний термін до нотаріуса заяву від 13 жовтня 2023 року про відмову від спадщини.
ОСОБА_1 у власних інтересах та в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 , а саме на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки.
Приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Антонюк О.В. позивачу було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки.
У видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_5 , на 2/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та 1/6 частку вказаного житлового будинку неповнолітньому синові - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 після смерті його батька - ОСОБА_5 , нотаріусом було відмовлено, про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.03.2026 року № 128/02-31.
У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом зазначено про те, що згідно довідки Великокам`янського старостинського округу П’ядицької сільської ради від 28.09.2023 року № 157/02-32/23 спадкове майно складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і належить членам колишнього колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_4 . Частки у складі колгоспного двору померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не виділені, що унеможливлює визначення складу спадкового майна. Та рекомендовано звернутись до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.
Також, нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_13 на 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . З тих підстав, що згідно довідки Великокам`янського старостинського округу П’ядицької сільської ради від 13.03.2024 року № 37/12-06/23 спадкове майно складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і належить членам колишнього колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_4 . Частка у складі колгоспного двору померлої ОСОБА_7 не виділена, що унеможливлює визначення складу спадкового майна. Та рекомендовано звернутись до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.
Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.
Відповідно до частини першої статті 120 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, яка була чинною до 1991 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).
Згідно із частиною другою статті 120 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться у користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент.
Колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.
Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 308/3775/14-ц.
Частиною першою статті 112 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.
Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору в складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.
До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 688/21/17-ц.
Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:
а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору.
Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.
Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.
До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 січня 2019 року у справі № 713/1310/17-ц.
В даній справі встановлено, що станом на 01.07.1990р. в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який відноситься до категорії колгоспного двору, були зареєстровані, а отже були членами колгоспного двору: ОСОБА_4 - голова двору, ОСОБА_8 – дружина, ОСОБА_3 – син (відповідач по справі), ОСОБА_5 – син (чоловік позивачки), а тому кожному із них належало по 1/4 частки в домоволодінні.
До складу спадщини після смерті ОСОБА_5 увійшли майнові права на - 2/4 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, в тому числі 1/4 части, яка була прийнята за заповітом після смерті батька – ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 та його 1/4 частка, як члена колгоспного двору.
До складу спадщини після смерті ОСОБА_7 , увійшли майнові права на - 1/4 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно, після смерті ОСОБА_5 , 1978 р.н. - померлого ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_1 (дружина померлого) прийняла за законом – майнові права на 2/6 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 з яких (1/3 частка, яку вона спадкує як дружина померлого та 1/3 частка від якої відмовилася на її користь дочка – ОСОБА_6 ); майнові права на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_5 , прийняв за законом неповнолітній син – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
У загальному, ОСОБА_1 прийняла майнові права на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 у наступних частках:
- 1/4 частка майнових прав на будинковолодіння після смерті ОСОБА_7 ;
- 2/6 частки майнових прав на будинковолодіння після смерті ОСОБА_5 ;
Сукупний розмір часток, який успадкувала позивачка з розрахунку 1/4 + 2/6 = 7/12 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Положеннями ст. 1217, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.. 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно ч.1, 3 ст.. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Так, згідно з ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (день смерті), вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом 6-місячного строку. 
Частиною 3 статті 1296 ЦК України встановлено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
14 березня 2024 ОСОБА_1 подала до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Антонюк О.В. заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 .
07 жовтня 2024 року ОСОБА_1 подала до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Антонюк О.В. заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка – ОСОБА_5 .
Згідно статті 1216 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно із частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Пунктом 23 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008№ 7«Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Отже, належними письмовими доказами була підтверджена неможливість оформлення позивачем в нотаріальній конторі своїх прав спадкоємця та прав свого сину на нерухоме майно, яке залишилося після смерті її чоловіка та батька дитини, що призвело до необхідності звернення до суду з даним позовом.
З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що в силу переходу прав спадкодавця до його спадкоємця, ОСОБА_1 отримала в порядку спадкування за законом належну їй 7/12 частку домоволодіння, а її син ОСОБА_2 – 1/6 частку житлового будинку. Відтак, суд знаходить позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 316, 328, 392, 1216-1218, 1222, 1223, 1233-1236, 1247, 1268, 1296,1297, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» ст.4, 12,13, 81, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , П`ядицької сільської ради про визнання права на спадкове майно – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/12 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , РНОКПП НОМЕР_5 , жителька: АДРЕСА_2 .
Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , РНОКПП НОМЕР_6 , житель: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , РНОКПП НОМЕР_7 , житель: АДРЕСА_3 .
Відповідач: П`ядицька сільська рада, код ЄДРПОУ 04354120, місцезнаходження: вул. Петлюри, 1, с. П`ядики, Коломийський район, Івано-Франківська область.

Суддя: 	Сольський В. В.