Справа № 212/1105/26
2/212/2605/26 
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 травня 2026 року м. Кривий Ріг 
Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: головуючого - ЧАЙКІНА І.Б., за участю: секретаря судового засідання Хімченко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ третя особа: ТОВ «ПРИДНІПРОВСЬКА ТОВАРНА БІРЖА» про визнання договору купівлі – продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом в якому просила: а) визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме однокімнатної квартири АДРЕСА_1 від 18 липня 1997 року, який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на ТОВ «Придніпровській товарній біржі» та зареєстрований згідно до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в Криворізькому філіалі «Придніпровської товарної біржі» на виконання біржового контракту за реєстраційним № 215-H/97 від 18 липня 1997 року – дійсним; б) визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Позов обґрунтований тим, що 18.07.1997 року її рідною тіткою, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі – продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 . Вказаний договір був укладений ТОВ «ПРИДНІПРОВСЬКА ТОВАРНА БІРЖА» на виконання біржового контракту. ІНФОРМАЦІЯ_2 тітка ОСОБА_4 померла, за життя склала заповіт, яким заповіла все майно позивачці. Звернувшись 14.10.2025 року до державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з неналежно оформленим документом, що підтверджує право власності на квартиру. Посилаючись на вищевказані обставини сторона позивача просила суд задовольнити позов.
Ухвалою суду від 27.02.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 25.05.2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду.
Позивач у судове засідання не з`явилася,належним чином повідомлена про день, час та місце судового розгляду, надано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримали у повному обсязі у разі неявки відповідачів у судове засідання не заперечували щодо розгляду справи в заочному порядку.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час, день, та місце слухання справи повідомлялася належним чином, правом відзиву не скористалася, будь – яких заяв до суду не надходило.
ТЕРИТОРІАЛЬНА ГРОМАДА МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ повідомлено належним чином, до суду представницею подано клопотання про розгляд справи за її відсутності.
ТОВ «ПРИДНІПРОВСЬКА ТОВАРНА БІРЖА» повідомлені належним чином про день, час та місце розгляд справи, їх представники до суду не з`явилися, будь – яких клопотань до суду не направили, пояснень не надали.
Враховуючи згоду представника позивача, що викладена у його письмовому клопотанні, суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріусу Другої криворізької державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак постановою державного нотаріуса від 14.05.2025 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , яка належала ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з неналежно оформленим документом , що підтверджує право власності на квартиру (а.с.6).
Квартира за адресою: АДРЕСА_3 на праві власності належала  ОСОБА_3 на підставі договору купівлі – продажу (а.с.15).
Договір купівлі – продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 , який укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений ТОВ «Придніпровською товарною біржою» (а.с.8)
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 р., що набрав чинності з 01 січня 2004 року, встановлено, що цей кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.
За змістом ст.ст. 128, 153 ЦК УРСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними умовами є ті умови договору, які визнані такими за Законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін було досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.
Право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу» №1956-ХІІ від 10.12.1991, згідно ч.2 якої угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню.
Положеннями ст. 47 ЦК УРСР передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених в законі.
Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.
Договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин.
За правилами ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991, який діяв на момент укладення договору, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч.ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України).
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 336/6023/20 зазначив про те, що у частині другій статті 15 Закону України "Про товарну біржу" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) міститься спеціальна норма щодо положень статті 47 та 227 ЦК УРСР 1963 року. Адже статті 47 і 227 ЦК УРСР 1963 року внормовували форму угоди/договору купівлі-продажу жилого будинку, а частина друга статті 15 Закону "Про товарну біржу" регулювала форму цього договору у вужчому розумінні - як укладеного на товарній біржі; спеціальна норма (частина друга статті 15 Закону України "Про товарну біржу" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин)) має перевагу над загальними (статті 47 та 227 ЦК УРСР 1963 року) нормами (lex specialis derogat generali). Прийнята пізніше в часі спеціальна норма (частина друга статті 15 Закону України "Про товарну біржу" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин))) має перевагу над загальними (статті 47 та 227 ЦК УРСР 1963 року) нормами (lex posterior derogat priori). Відповідно, укладення договору на товарній біржі унеможливлювало його нотаріальне посвідчення в силу прямої вказівки на це в законі.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У листі Міністерства Юстиції України від 25.12.2023 р. № 171014/Б-41627/8.4.4 міститься роз`яснення про те, що Закон України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” (далі – Закон) встановлює обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав, але при цьому визнає дійсними речові права, що виникли до 01 січня 2013 року. Закон не розмежовує, чи була проведена реєстрація у Державному реєстрі прав, інших електронних реєстрах чи на паперових носіях. На факт визнання державної реєстрації прав, проведеної до 01 січня 2013 року, впливає виключно відповідність такої реєстрації чинному на момент її проведення законодавству.
Договір купівлі-продажу від 18.07.1997 року укладений під час дії ст.15 Закону України "Про товарні біржі" є дійсним в силу закону та не підлягав нотаріальному посвідченню.
Відсутність нотаріального посвідчення не порушує прав та законних інтересів позивача. Позивач зворотнього не довів. Хто саме оспорює вказаний договір, або не визнає набуте на його підставі право власності позивача на нерухоме майно (нотаріус, державний реєстратор тощо) з підстав відсутності нотаріального посвідчення, позивач у позові не зазначив.
Відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19).
Таким чином, оскільки позивач не довів порушення або не визнання його права власності, за захистом якого він звернувся до суду, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Щодо визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, слід зазначити наступне.
Так, згідно заповіту ОСОБА_3 заповіті ОСОБА_1 усе майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалося, заповіт посвідчено приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Хроленко М.В. (а.с.9).
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть (а.с. 10).
За життя ОСОБА_3 належала квартира за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.15).
Проте, державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Ушаковій М.Л. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з неналежно оформленим документом, що підтверджує право власності на квартиру.
Договір купівлі – продажу квартири за адресою: АДРЕСА_3 був посвідчений ТОВ «ПРИДНІПРОВСЬКА ТОВАРНА БІРЖА»
Судом вище зазначено, що Договір купівлі-продажу від 18.07.1997 року є дійсним.
У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно із ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У відповідності до ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Виходячи з матеріалів справи, право на спадкування квартири за заповітом має позивачка, однак не має можливості отримання свідоцтва про право на спадщину, через неналежно оформлений документ, що підтверджує право власності на квартиру .
Враховуючи обставини справи, суд вважає, що позивачка має право на спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , прийняла спадщину, тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на спадкове майно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 12, 13, 141, 264-265 ЦПК України, ст.ст. 220, 328, 334, 657 ЦК України, Законом України «Про товарну біржу», суд -
ПОСТАНОВИВ:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ТЕРИТОРІАЛЬНОЇ ГРОМАДИ МІСТА КРИВОГО РОГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ третя особа: ТОВ «ПРИДНІПРОВСЬКА ТОВАРНА БІРЖА» про визнання договору купівлі – продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом – задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги до ДНІПРОВСЬКОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ.
Повний текст рішення складено 21.05.2026 року.

Суддя: І. Б. Чайкін