ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 924/1095/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Бенедисюка І. М. (головуючого), Власова Ю. Л., Малашенкової Т. М.,

за участю секретаря судового засідання Росущан К. О.,
представників учасників справи:
позивача - не з`явився,
відповідача - Логінова Т. Ю. (самопредставництво),
третьої особи - не з`явився,

розглянув у відкритому судовому засіданні 
касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Денисенка Олега Миколайовича
на рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.12.2025 та
постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2026
за позовом Фізичної особи-підприємця Денисенка Олега Миколайовича
до Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
про визнання недійсним та скасування пунктів 1, 3 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Південно-західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 29.08.2025 № 72/122-р/к у справі №72/24-25
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод Автоснаб".

ВСТАНОВИВ: 

1. Короткий зміст позовних вимог
1.1. Фізична особа-підприємець Денисенко Олег Миколайович (далі - ФОП Денисенко О. М., Підприємець, позивач, скаржник) звернувся до суду з позовом до Південно-Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення АМК, відповідач) про визнання недійсним та скасування пунктів 1, 3 резолютивної частини рішення адміністративної колегії Відділення АМК від 29.08.2025 № 72/122-р/к "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення АМК) у справі №72/24-25 щодо визнання вчинення, зокрема, Підприємцем порушень, що передбачені пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон № 2210) та накладення штрафу.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки Відділення АМК, викладені у Рішенні в частині, що стосується позивача, не відповідають дійсності, є необґрунтованими, безпідставними, а тому підстави для визнання Підприємця таким, що вчинив порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону № 2210 у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, відсутні.

1.3. За твердженням позивача, жодної узгодженості між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод Автоснаб" (далі - ТОВ "Завод Автоснаб", третя особа) не було. Підприємець не мав на меті приймати участь у торгах та не уповноважував Мустафаєву Сабіну Джейхунівну (далі - Мустафаєва С. Д.) на підготовку документів по означених торгах, не підписував тендерну пропозицію та більш того, фактично не міг бути конкурентом ТОВ "Завод Автоснаб", оскільки реалізація автотранспортних засобів не належить до основних видів діяльності позивача за КВЕД.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
2.1. Господарський суд Хмельницької області рішенням від 29.12.2025 (суддя Танасюк О. Є.), залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 (колегія суддів: Мамченко Ю. А., Гудак А. В., Хабарова М. В.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги
3.1. У касаційній скарзі Підприємець, із посиланням на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції скасувати судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

4. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
4.1. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
4.1.1. Враховуючи доводи касаційної скарги та заяви про усунення недоліків підставою касаційного оскарження скаржник визначає пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

4.1.2. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає, що судом апеляційної інстанції застосовано норми права, без врахування висновків Верховного Суду, які викладені:
- у постановах від 13.08.2019 у справі № 916/2670/18, від 05.08.2019 у справі № 922/2512/18, від 04.02.2021 у справі № 910/17126/19, від 14.06.2022 у справі № 910/1667/21, від 11.04.2023 у справі № 910/21627/21, від 13.01.2022 у справі № 914/2860/20, від 04.02.2025 у справі № 910/619/24, від 21.11.2024 у справі № 910/16639/21 та від 18.12.2025 у справі № 910/15446/24, щодо необхідності дослідження обставин справи, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, в їх взаємозв`язку, незалежно від фактично доказової бази;
- у постанові від 28.01.2020 у справі № 910/6507/19, в частині висновків про те, що кожна зі справ за участю органів АМК є індивідуальною, з притаманною лише даній справі специфікою та особливостями;
- у постанові від 21.11.2017 у справі № 913/176/17, зокрема, в частині висновків, що ознаки схожості в діях (бездіяльності) суб`єктів господарювання не є єдиним достатнім доказом наявності попередньої змови (антиконкурентних узгоджених дій). Антиконкурентна узгоджена поведінка підлягає встановленню та доведенню із зазначенням відповідних доказів у рішенні органу АМК. При цьому схожість має бути саме результатом узгодженості конкурентної поведінки, а не виявлятися у простому співпадінні дій суб`єктів господарювання, зумовленим специфікою відповідного товарного ринку.

4.1.3. На переконання скаржника, суди першої та апеляційної інстанції не дали належної правової оцінки доводам позивача, зокрема, що очевидно помилкове завантаження Мустафаєвою С. Д. тендерної пропозиції третьої особи з облікового запису позивача жодним чином не призвело та не могло призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції під час участі у Торгах, а відтак, означені дії не підпадають під визначення поняття антиконкурентні узгоджені дії.

4.1.4. У вирішенні цього спору суди не взяли до уваги пояснення Мустафаєвої С. Д. від 17.08.2023, а також не надали оцінки тому, що станом на час помилкового завантаження означеною особою від імені позивача тендерної документації іншого учасника між цією особою та позивачем були відсутні будь-які договірні зобов`язання. Договір від 04.08.2023 № 1 укладався між позивачем та Мустафаєвою С. Д. саме на підготовку тендерної документації по торгах які відбулися 11.08.2023. Тобто, позивач не має нести відповідальність за помилкові дії сторонньої (не пов`язаної з ним) особи, яка помилково завантажила від його імені документи тендерної пропозиції підприємства на якому вона працює.

4.1.5. Також за твердженням скаржника, суди не надали оцінки його доводам про те, що в матеріалах справи відсутній платіжний документ який підтверджує сплату позивачем коштів у сумі 2 200 грн саме для участі у торгах UA-2023-08-09-009663-a, з огляду на що дійшли безпідставних висновків про наявність у позивача бажання та мети взяти участь у спірній закупівлі.

4.1.6. Крім того скаржник наголошує на тому, що судами не враховано положенням пункту 36 "Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178 (далі - Особливості), які за фактичних обставин спору також доводять (підтверджують) доводи позивача, що під час участі у Торгах була відсутня потреба у створенні штучної конкуренції.

4.1.7. Скаржник вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалені без повного, всебічного з`ясування дійсних обставин справи та без належного дослідження доказів у судовому засіданні. Суди самоусунулися від виконання обов`язку щодо надання оцінки його доводам та фактично обмежилися формальним дублюванням позиції Відділення АМК замість здійснення належної перевірки рішення останнього на предмет його відповідності вимогам статті 59 Закону № 2210.

4.2. Доводи інших учасників справи
4.2.1. У відзиві Відділення АМК просить суд відмовити у її задоволенні касаційної скарги, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

5. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
5.1. Рішення судів попередніх судових інстанцій мотивовані такими фактичними встановленими обставинами та висновками.

5.2. Рішенням адміністративної колегії Відділення АМК від 29.08.2025 № 72/122-р/к "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 72/24-25 визнано, що ФОП Денисенко О. М. та ТОВ "Завод Автоснаб" вчинили порушення, передбачене пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону № 2210, у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, проведених Департаментом освіти та науки Хмельницької міської ради на закупівлю, на закупівлю: Шкільний автобус. (ДК 021:2015: 34120000-4 - Мототранспортні засоби для перевезення 10 і більше осіб) (ідентифікатор торгів в системі "Prozorro" UA-2023-08-09-009663-а).

5.3. За вчинення вказаного порушення на ФОП Денисенка О. М. накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн.

5.4. У Рішенні Відділення АМК встановило такі обставини: 
- позивач та третя особа (учасники) прийняли учать у відкритих торгах UА-2023-08-09-009663-а щодо закупівлі: Шкільний автобус. (ДК 021:2015: 34120000-4 - Мототранспортні засоби для перевезення 10 і більше осіб), які проводилися Департаментом освіти та науки Хмельницької міської ради протягом серпня 2023 року;
- відповідно до реєстру отриманих тендерних пропозицій для участі у процедурі закупівлі свої пропозиції подали два учасники: ТОВ "Завод Автоснаб", первинна пропозиція - 3 249 510,00 грн із ПДВ, остаточна пропозиція - 3 249 510,00 грн із ПДВ та ФОП Денисенко О. М.: первинна пропозиція - 3 249 510,00 грн із ПДВ, остаточна пропозиція - 3 249 510,00 грн з ПДВ;
- відповідно до протоколу від 18.08.2023 № 602 рішення замовника тендерна пропозиція учасника - ФОП Денисенко О. М. відхилена, оскільки вона не належить останньому (подана від імені ТОВ "Завод Автоснаб", відсутній кваліфікований електронний підпис (КЕП) або удосконалений електронний підпис (УЕП);
- згідно з протоколом засідання тендерного комітету замовника від 22.08.2023 № 605 переможцем процедури відкритих торгів визнано ТОВ "Завод Автоснаб", з яким укладений договір про закупівлю товарів від 30.08.2023 № 87.

5.5. У Рішенні АМК вказано, що аналіз справи № 72/24-25 свідчить про антиконкурентну узгоджену поведінку Підприємця та іншого учасника торгів - ТОВ "Завод Автоснаб" під час участі у Торгах.

5.6. Відділенням АМК встановлено, зокрема:
- завантаження одним учасником документів іншого (позивач завантажив документи на Торги, які належать третій особі, в той же час аналогічні документи для участі в Торгах завантажені також третьою особою; тендерна пропозиція третьої особи підписана кваліфікованим електронним підписом директора товариства, водночас тендерна пропозиція, яка завантажена позивачем не була підписана);
- використання учасниками Торгів спільного телефонного номеру, що свідчить про тісну комунікацію та координацію між учасниками до проведення торгів, а також про можливість обміну інформацією між ними під час участі в торгах (учасники Торгів зазначили однаковий контактний номер телефону НОМЕР_1 на одному і тому самому електронному майданчику "NEWTEND"; означений номер телефону, зазначений як контактний телефон працівника ТОВ "Завод Автоснаб" (менеджера з логістики - Мустафаєвої С. Д. ) функціональними обов`язками якого є підготовка та реєстрація документів для участі в процедурах закупівлі);
- використання учасниками однієї і тієї ж ІР-адреси під час входу до системи дистанційного банківського обслуговування, яка закріплена за третьою особою та є пов`язаною відносинами контролю з одним із учасників (учасники в період проведення Торгів входили до автоматизованої системи дистанційного самообслуговування "Клієнт-Банк" із однієї ІР-адреси, яка закріплена за ТОВ "Лада-Сервіс" - пов`язаної особи у розумінні статті 1 Закону № 2210 із ТОВ "Завод Автоснаб");
- наявність господарських відносин між учасниками (між учасниками укладений договір про надання послуг від 02.01.2023 № 01/2023, за умовами якого Підприємець (підрядник) протягом 2023 року надавав послуги з виробництва, встановлення та ремонту вузлів, деталей і приладдя, електричного й електронного устаткування автотранспортних засобів, технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів з використанням запчастин та супутніх матеріалів, які надавало ТОВ "Завод Автоснаб" (Замовник);
- спільні властивості електронних файлів учасників (файли учасників створені за допомогою однакового програмного та однакові параметри - виробник та версія).

5.7. Зазначені обставини у своїй сукупності, за висновками Відділення АМК , підтверджують наявність можливості учасників обмінюватися інформацією та координувати свою діяльність. Натомість їх існування не може бути результатом випадкового збігу обставин чи наслідком дії об`єктивних чинників, а свідчить про те, що, зокрема, Підприємець узгоджував поведінку ТОВ "Завод Автоснаб", що виключає змагальність досліджуваних у цій справі процедур закупівель.

5.8. Позивач звертаючися до суду з позовом зазначав, що висновки зроблені відповідачем в оспорюваному Рішенні є недоведеними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Жодної узгодженості між позивачем та третьою особою не було. Позивач не мав наміру брати участь у спірний закупівлі, а завантаження тендерної пропозиції ТОВ "Завод Автоснаб" від його імені відбулося внаслідок помилки, допущеної сторонньою особою, із якою у позивача були відсутні будь-які договірні зобов`язання. Наприкінці серпня 2023 року означена особа ( Мустафаєва С. Д. ) повідомила позивача про те, що внаслідок технічної помилки (збою системи) вона завантажила з облікового запису позивача пропозицію ТОВ "Завод Автоснаб", проте така пропозиція не була підписана та стосувалася інших торгів (UA-2023-08-09-009663-a) на підготовку до участі у яких позивач її не уповноважував.

6. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції
6.1. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

6.2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
7. Джерела права. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій
7.1. Причиною виникнення спору у справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав про визнання недійсним та скасування Рішення АМК.

7.2. Як встановлено судами попередніх інстанцій, дії позивача кваліфіковано за ознаками пункту 4 частини другої статті 6 та пункту 1 статті 50 Закону №2210, які стосуються спотворення результатів торгів. 

7.3. Відповідно до приписів Закону № 2210: 
- економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку (абзац другий статті 1); 
- антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції (частина перша статті 6);
- антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів (пункт 4 частини другої статті 6); 
- порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії (пункт 1 статті 50); 
- порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом (стаття 51); 
- за порушення, передбачені, зокрема пунктом 1 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі, встановленому частиною другою статті 52 Закону №2210.

7.4. Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

7.5. Касаційне провадження у справі відкрито, зокрема, на підставі пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, за змістом якого підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

7.6. При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначаються підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржника.

7.7. Отже, відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України касаційний перегляд з вказаних мотивів може відбутися за наявності таких складових: (1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; (2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

7.8. Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 21.03.2024 у справі № 191/4364/21, ухвалах Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 902/1076/24, від 09.08.2024 у справі № 127/22428/21, постанов Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2020 у справі № 753/11009/19, від 27.07.2021 у справі № 585/2836/16-ц, в яких означено, що висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору.
При цьому наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

7.9. Що ж до визначення подібних правовідносин, то в силу приписів статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд звертається до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, в якій визначено критерій подібності правовідносин.

7.10. Скаржник зазначає, що судами першої та апеляційної інстанції застосовано норми права без урахування висновку щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, які наведені у пункті 4.1.2 цієї постанови.

7.11. Зміст оскаржуваних судових рішень свідчить, що суди попередніх інстанцій, відмовили у задоволенні позовних вимог (в частині, що стосується позивача), вказавши на відсутність підстав, визначених статтею 59 Закону № 2210, для скасування оскаржуваного рішення відділення АМК.

7.12. Зокрема, відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний господарський суд, виходив з того, що Відділенням АМК дотримано вимог Закону № 2210 під час розгляду антимонопольної справи. Водночас позовна заява Підприємця містить виключно думку позивача щодо прийнятого відповідачем Рішення АМК, не містить жодного документального підтвердження доводів позивача та не спростовує встановлених Відділенням АМК під час розгляду справи обставин і зібраних доказів.

7.13. За висновками судів, завантаження одним учасником тендерної документації іншого учасника; використання Підприємцем та третьою особою спільного телефонного номера; використання учасниками однієї і тієї ж IP-адреси під час входу до системи дистанційного банківського обслуговування, що закріплена за третьою особою, яка пов`язана відносинами контролю з одним із учасників; наявність господарських відносин між учасниками; спільні властивості електронних файлів учасників, у своїй сукупності та взаємозв`язку не можуть бути результатом випадкового збігу обставин чи наслідком дії об`єктивних чинників, і свідчать про узгодження (координацію) останніми своєї поведінки при підготовці до участі та участі у торгах. Характер та кількість виявлених Відділенням АМК співпадінь виключають можливість того, що пропозиції конкурсних торгів готувалися окремо та без обміну інформацією між учасниками торгів.

7.14. Відхиляючи доводи позивача та третьої особи щодо помилкового завантаження Мустафаєвою С. Д. документів тендерної пропозиції третьої особи через обліковий запис позивача, суди заначили, що оцінюють такі доводи критично, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що така помилка сталася саме внаслідок збою та перезавантаження комп`ютера.

7.15. Суди також відхилили посилання третьої особи на лист ТОВ "Ньютенд" (оператора електронного майданчика) від 24.08.2023 № 8, оскільки інформація у означеному листі жодним чином не доводить та не пояснює, яким чином "неоднозначність відображення певних цільових елементів інтерфейсу" має відношення до "помилкового" завантаження документів одного учасника від імені іншого. Суди у цьому аспекті врахували, що в матеріалах справи відсутній лист із яким третя особа зверталася до ТОВ "Ньютенд", а тому неможливо з`ясувати з яких причин його було адресовано та які питання у ньому наведені, тобто в якому контексті надавалася відповідь. У матеріалах справи також відсутні належні та допустимі докази існування технічного збою в роботі електронної системи (журналів помилок, офіційних повідомлень адміністратора системи, технічних висновків або актів), водночас саме по собі посилання на "технічну помилку" без її документального підтвердження є лише припущенням.

7.16. Натомість вибір одного електронного майданчика, а також вибір учасниками торгів однієї ж тієї самої особи для супроводу спірної закупівлі, враховуючи інші обставини встановлені у Рішенні АМК у сукупності та взаємозв`язку, не можуть вважатися випадковим збігом та свідчать про комунікацію і координацію між учасниками ще у період до проведення торгів та, відповідно, про можливість обміну інформацією під час участі в торгах.

7.17. За висновками судів, встановлені Відповідачем у Рішенні АМК обставини та їх характер не можуть бути результатом випадкового збігу обставин чи наслідком дії об`єктивних чинників та свідчать про узгодження (координацію) учасниками своєї поведінки при підготовці та участі в торгах, зокрема, про обмін між ними інформацією. При цьому, наведених відповідачем у Рішенні АМК фактів позивачем не спростовано.

7.18. Втім, на думку скаржника, суди попередніх інстанції порушили норми процесуального права та неправильно застосували норми матеріального права, а тому є підстави для скасування оскаржуваних судових рішень. За твердженням скаржника, суди у вирішенні питання щодо оцінки доказів. Зокрема, суди не врахували правові висновки Верховного Суду такого змісту: сукупна оцінка доказів, вказаних АМК в оспорюваному рішенні, може вважатися більш вірогідною для підтвердження узгоджених дій учасника (позивача) лише у тому випадку, коли вона повністю виключає можливість вірогідності у одночасному існуванні обставин, які на думку АМК, підтверджують таке узгодження, які викладені у постановах від 13.08.2019 у справі № 916/2670/18, від 05.08.2019 у справі № 922/2512/18, від 04.02.2021 у справі № 910/17126/19, від 14.06.2022 у справі № 910/1667/21, від 11.04.2023 у справі № 910/21627/21, від 13.01.2022 у справі № 914/2860/20, від 04.02.2025 у справі № 910/619/24, від 21.11.2024 у справі № 910/16639/21 та від 18.12.2025 у справі № 910/15446/24.

7.19. Верховний Суд, оцінюючи доводи касаційної скарги, зазначає, що специфіка спорів щодо оскарження рішень АМК, якими визнано дії учасників торгів антиконкурентними узгодженими діями, які стосуються спотворення результатів торгів / аукціонів, полягає у тому, що у кожному конкретному випадку судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справ з`ясовується питання наявності / відсутності підстав для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів АМК, якими в силу приписів частини першої статті 59 Закону № 2210, зокрема, є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

7.20. При цьому, відповідне з`ясування наявності / відсутності підстав для визнання недійсним Рішення АМК у силу приписів статті 59 Закону № 2210, дослідження та оцінка доказів, ухвалення судового рішення здійснюється господарськими судами у відповідності до приписів процесуального права.

7.21. Саме на органи АМК покладений обов`язок навести відповідні докази у своєму рішенні, на підставі яких орган дійшов висновку про обставини антимонопольної справи. Водночас з урахуванням приписів 2, 13, 14 ГПК України суд покликаний (в межах предмета та підстав заявлених вимог) дослідити, оцінити, наведені у рішенні органом АМК докази та надати правову оцінку обставинам спору і дослідити докази подані позивачем на спростування висновків Комітету.

7.22. У вирішенні доводів касаційної скарги колегія суддів враховує, що Верховний Суд неодноразово вказував про те, що кожна зі справ за участю органів АМК є індивідуальною, з притаманною лише цій справі специфікою та особливостями. Доведення порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій ґрунтується на сукупності обставин, які зазначені в мотивувальній частині рішення, а не на окремому поодинокому факті або обставині.

7.23. Верховний Суд також не раз наголошував, що не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.

7.24. Предметом розгляду у цій справі є визнання недійсним Рішення АМК частково, яким визнано, що позивачем вчинено порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону № 2210, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів Торгів.

7.25. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване Рішення в частині, що стосується позивача, є неправомірним, оскільки, вказане рішення ґрунтується на зроблених відповідачем припущеннях, а не беззаперечно встановлених фактах, відтак неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи.

7.26. У означених скаржником справах, зокрема, № 916/2670/18, № 922/2512/18, № 910/17126/19, № 910/1667/21, № 910/21627/21, № 914/2860/20, № 910/619/24, № 910/16639/21 та № 910/15446/24 на неврахування висновків у яких зазначає скаржник, предметом розгляду було визнання недійсним / частково недійсним і скасування рішення АМК в частині визнання вчинення позивачем порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону № 2210.

7.27. Отже, Верховний Суд виходить з того, що зазначені справи і ця справа, яка розглядається, є схожими в частині, що стосується предмета позову (визнання частково недійсним рішення АМК в частині визнання вчинення позивачами порушення законодавства про захист економічної конкуренції), за однаковим нормативно-правовим регулюванням кваліфікації та притягнення за правопорушення, а саме за пунктом 1 статті 50 та пунктом 4 частини другої статті 6 Закону № 2210.

7.28. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що суди під час розгляду справ про визнання недійсним / скасування / зміну рішення АМК, згідно з яким особі інкриміноване порушення антимонопольного законодавства у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій згідно з пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону, мають дослідити та оцінити наведені АМК докази, у порядку, передбаченому статтею 86 ГПК України (як кожен доказ окремо, так і вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності) і, в разі їх підтвердження, дійти висновку щодо достатності / недостатності висновків, викладених у такому рішенні.

7.31. Вказаний висновок ґрунтується на пункті 4 частини другої статті 6 Закону № 2210, який передбачає, що антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.

7.32. Суд також враховує саму суть процедур торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів, які виключають узгодження поведінки їх учасниками, оскільки останнє не відповідає змісту змагальності. Змагальність забезпечується таємністю інформації. З огляду на зміст статей 1, 5, 6 Закону № 2210 змагальність учасників процедур торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з них, обов`язок готувати свої пропозиції окремо, без обміну інформацією.

7.33. Отже, норми права, за якими відповідачем здійснена кваліфікація правопорушення (пункт 1 статті 50 та пункт 4 частини другої статті 6 Закону № 2210), та про неправильне застосування яких, зазначає скаржник, є загальними нормами при розгляді справ за участю органів АМК, предметом яких є визнання недійсним його рішень про притягнення суб`єкта господарювання за вчинення антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів / аукціонів / конкурсів.

7.34. Закон № 2210 не ставить застосування передбачених ним наслідків узгоджених антиконкурентних дій у залежність від "спільної домовленості разом брати участь у торгах/аукціонах з метою усунення конкуренції". Цілком зрозуміло, що така "домовленість" навряд чи може мати своє матеріальне втілення у вигляді письмових угод чи інших документів. А тому питання про наявність / відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами, виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 ГПК України.

7.35. Наведена правова позиція Верховного Суду є сталою та послідовною. Про необхідність врахування наведеної правової позиції у застосуванні приписів статті 86 ГПК України зазначалося у низці постанов Верховного Суду.

7.36. Зокрема, у постанові від 04.02.2025 у справі № 910/619/24 Верховний Суд виснував, що сукупна оцінка доказів у порядку статті 86 ГПК України, вказаних АМК в оспорюваному рішенні, може вважатися більш вірогідною для підтвердження узгоджених дій саме позивачем лише у тому випадку, коли вона повністю виключає можливість вірогідності у одночасному існуванні обставин, які на думку АМК, підтверджують таке узгодження. Тобто з урахуванням основних завдань та виключних повноважень АМК встановлення і доведення порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій має бути здійснено останнім у тому числі і через призму наведеного у статті 61 Конституції України поняття "щодо індивідуального характеру юридичної відповідальності". Саме такий підхід може свідчити про повноту виявлення кола причетних (зокрема, до порушення) осіб з доведенням дійсних мотивів їх поведінки, що, крім того, є підставою для притягнення їх до відповідальності..

7.37. При цьому застосування приписів статті 86 ГПК України, як норми процесуального права, має загальний (універсальний, абсолютний) характер для усіх справ. Обов`язком суду при розгляді справи є саме дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності, безпосередності дослідження наявних у справі доказів. Тобто, з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих і наявних у справі доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Саме чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень та важливим аспектом права на справедливий суд.

7.38. Водночас висновки суду у кожній конкретній справі формуються за результатами оцінки судом фактичних обставин, певної доказової бази на підставі наданих сторонами доказів за правилами, визначеними у статті 86 ГПК України.

7.39. Отже, при порівнянні щодо визначення подібності має значення застосування судами положень частини третьої статті 86 ГПК України, таким чином, щоб виключити ймовірнісний характер вірогідності.

7.40. Суд відхиляє доводи скаржника про неврахування судами першої та апеляційної інстанції висновків, викладених у постановах Верховного Суду на які посилається скаржник, оскільки у справі, яка розглядається, суди, враховуючи усю сукупність обставин і доказів, з`ясованих і досліджених в антимонопольній справі, встановив, що Відділення АМК досліджувало, зокрема:
- завантаження одним учасником документів іншого;
- використання учасниками Торгів спільного телефонного номеру;
- використання учасниками однієї і тієї ж ІР-адреси під час входу до системи дистанційного банківського обслуговування, яка закріплена за третьою особою, яка є пов`язаною відносинами контролю з одним із учасників;
- наявність господарських відносин між учасниками;
- спільні властивості електронних файлів учасників.

7.28. Зі змісту оскаржуваних рішення вбачається, що судами попередніх інстанцій надано обґрунтування своєї позиції про відсутність підстав для визнання недійсним і скасування рішення відділення АМК в частині, що стосується позивача, з урахуванням сталої та послідовної практики Верховного Суду щодо оцінки доказів у порядку статті 86 ГПК України. Суди попередніх інстанцій у повній мірі дослідили та надали оцінку доказам, наданим учасниками справи, зокрема і доказам, які на думку Відділення АМК, свідчили про узгодженість дій Підприємця.

7.29. Суд в повній мірі надали оцінки доводам позивача та зазначили, що функціонування електронної системи виключає випадкове завантаження документів з іншого облікового запису. За висновками судів, електронна система працює на основі персоналізованої авторизації користувача та технічного розмежування облікових записів. Тобто, завантаження файлів можливе виключно в межах конкретного облікового запису після проходження процедури автентифікації. Отже, технічно неможливе автоматичне або "випадкове" завантаження документів з облікового запису іншого суб`єкта господарювання, без цілеспрямованих дій користувача. При цьому, суди врахували, що у спірному випадку, заповнення на сайті інформації про учасників відбувалося окремо по кожному учаснику.

7.30. Відтак, Суд зазначає, що скаржник, посилаючись на висновки, викладені у постановах Верховного Суду, не враховує, що такі доводи касаційної скарги переважно стосуються питань, пов`язаних із встановленими обставинами справи та з оцінкою доказів у ній.

7.31. Оскаржувані судові рішення не суперечать правовим висновкам, проаналізованих і/або наведених у цьому розділі постанови Суду.

7.32. Надаючи оцінку доводам касаційної скарги в цій частині, Верховний Суд наголошує, що специфіка спорів щодо оскарження рішень АМК, якими визнано дії учасників антиконкурентними узгодженими діями, які стосуються спотворення результатів торгів, полягає у тому, що у кожному конкретному випадку судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справ з`ясовується питання наявності/відсутності підстав для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів АМК.

7.33. Посилаючись на те, що судами не надано оцінки та не досліджено поданих позивачем доказів, скаржник не враховує, що змагальність під час торгів забезпечується таємністю інформації. З огляду на зміст статей 1, 5, 6 Закону № 2210-III змагальність учасників процедури закупівлі передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з них, обов`язок готувати свої пропозиції окремо, без обміну інформацією.

7.34. Разом із тим, встановлені Відділенням АМК та досліджені судами факти встановлені у оскаржуваному Рішенні АМК, зокрема, щодо завантаження позивачем документів тендерної документації іншого учасника, використання учасниками однієї і тієї ж ІР-адреси під час входу до системи дистанційного банківського обслуговування, а також наявність господарських відносин між учасниками, у сукупності з іншими встановленими Відділенням АМК фактами, не спростовують обґрунтованих висновків судів про прийняття відповідачем оспорюваного Рішення АМК у межах наданих йому повноважень та про відсутність передбачених статтею 59 Закону № 2210 підстав для визнання його недійсним.

7.35. Водночас відмінність у судових рішеннях (на неврахування висновків у яких посилається скаржник) зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми та не свідчить про те, суд в застосував норму інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив), а неоднаковою фактично-доказовою базою, тобто за інших обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями, і за іншими поданими сторонами та оціненими судами доказами, у залежності від яких (обставин і доказів) й прийнято судове рішення.

7.36. Аргументи скаржника щодо недослідження судами попередніх інстанцій питання стосовно "відсутності в учасників Торгів потреби у створенні штучної конкуренції", Суд відхиляє з огляду на таке.

7.37. У вирішенні таких доводів Суд наголошує, що позивач не бере до уваги та не враховує, що для кваліфікації дій суб`єкта господарювання як антиконкурентних узгоджених дій достатнім є встановлення самого факту погодження конкурентної поведінки, яка може мати негативний вплив на конкуренцію. При цьому мотиви, з яких учасники торгів узгоджують власну конкурентну поведінку на кваліфікацію правопорушення, передбаченого пунктом 4 частини другої статті 6 Закону № 2210, не впливають.

7.38. Водночас недосягнення суб`єктами господарювання мети, з якою вони узгоджують власну конкурентну поведінку, з причин та обставин, що не залежать від їх волі, не є підставою для встановлення відсутності правопорушення, передбаченого статтею 6 Закону № 2210.

7.39. Зміст оскаржуваних судових рішень свідчить про те, що висновки судів попередніх інстанцій не є узагальненими, а містять належні висновки щодо оцінки та перевірки відповідності змісту Рішення АМК викладеним вимогам в контексті інкримінованого позивачу порушення антимонопольного законодавства, судами попередніх інстанцій не встановлені обставини які є підставою для визнання недійсним і скасування Рішення АМК у частині, що стосується порушення Відділенням АМК положень статті 59 Закону № 2210.

7.40. Посилання скаржника на те, що суди першої та апеляційної інстанції не розглянули повно та всебічно всі обставини справи, спростовується змістом оскаржуваних судових рішень та здійсненою судами оцінкою наявних у матеріалах справи доказів і доводів сторін.

7.41. Також колегія суддів зазначає, що надати правову оцінку доводам скаржника щодо неврахування висновків Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.11.2017 у справі № 913/176/17, не виявляється можливим, оскільки зазначена постанова Верховного Суду відсутня в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

7.42. Водночас висновки, які викладені у постанові Вищого господарського суду України від 21.11.2017 у справі № 913/176/17 не є джерелом правозастосовчої практики в розумінні частини четвертої статті 236 ГПК України.

7.43. З огляду на викладене, доводи касаційної скарги в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не знайшли свого підтвердження.

7.44. Відтак, Суд зазначає, що скаржник, посилаючись на висновки, викладені у постановах Верховного Суду, не враховує, що такі доводи касаційної скарги переважно стосуються питань, пов`язаних із встановленими обставинами справи та з оцінкою доказів у ній. Проте, наведене не узгоджується з правилами перегляду судових рішень судом касаційної інстанції як "суду права", а не "суду факту" відповідно до визначених статтею 300 ГПК України повноважень. А перевірка зазначених доводів виходить за визначені цією статтею межі розгляду справи судом касаційної інстанції.

7.45. Доводи касаційної скарги переважно зводяться до виокремлення скаржником певних норм права без урахування їх дійсного змісту та до власних бачень скаржника щодо їх застосування у спірних правовідносинах. Верховний Суд враховує, що, касаційна скарга не містить доводів / аргументів, які б свідчили про те, що судами не надано оцінки доказам, поданим до суду на спростування обставин, встановлених АМК у оскаржуваному рішенні. Тобто, доказів, які доводять неповноту встановлення відповідачем дійсних обставин справи.

7.46. Інші аргументи скаржника щодо порушення норм процесуального права в контексті повноти оцінки доказів та встановлення обставин справи підлягають відхиленню як такі, що зводяться до необхідності переоцінки доказів та обставин, а також є такими, які не узгоджуються з підставою касаційного оскарження, визначеною самим скаржником.

7.47. Доводи, викладені у відзиві, беруться до уваги Верховним Судом у тій частині, яка узгоджується з викладеними у цій постанові міркуваннями.

7.48. Верховний Суд у прийнятті цієї постанови керується й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicatа можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у цій справі скаржник не зазначив й не обґрунтував.

7.49. Колегія суддів касаційної інстанції, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" та від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України", зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
8.1. Доводи скаржника про порушення судами першої та апеляційної інстанції норм права при ухваленні оскаржуваних судових рішень за результатами перегляду справи в касаційному порядку не знайшли свого підтвердження з мотивів, викладених у розділі 7 цієї постанови.

8.2. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

8.3. За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

8.4. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не підтвердилися та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, а тому касаційну скаргу позивача слід залишити без задоволення.

9. Судові витрати
9.1. Судовий збір, сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладається на скаржника, оскільки, Верховний Суд касаційну скаргу залишає без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 300, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Денисенка Олега Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.12.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2026 у справі № 924/1095/25 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Бенедисюк 

Суддя Ю. Власов

Суддя Т. Малашенкова