Справа № 758/18089/25 
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2026 року          м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючої судді Левицької Я.К.,
за участю секретаря судового засідання Новіцької О.К.,
відповідача ОСОБА_1 (в режимі ВКЗ),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, збитків від інфляції, 3 % річних,

ВСТАНОВИВ:

До Подільського районного суду міста Києва звернулось Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» із позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 76 240,04 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що свої обов`язки, визначені нормативно-правовими актами, позивач, як організація, яка надає послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, виконує належним чином, разом з тим відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків зі сплати коштів на надані послуги, внаслідок чого за період з 01.04.2015 по 01.07.2025 у відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 перед КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» виникла заборгованість у загальному розмірі 76 240,04 грн, яку позивач просить стягнути з відповідачів у повному розмірі. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 17.11.2025 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
20.02.2026 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_1 , у якому зазначено, що він не є фактичним споживачем житло-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 був зареєстрований спірному житловому приміщенні на підставі ордера на житло, однак після розірвання шлюбу фактично припини проживати у зазначеному житловому приміщенні, виїхав на інше місце проживання. Зазначає, що позивач не надав індивідуальний договір про надання житлово-комунальних послуг, укладений із ним. Позов подано до кількох відповідачів, однак позивач не довів, що саме ОСОБА_1 є основним наймачем житла, несе солідарну відповідальність за борги інших осіб, між відповідачами існує спільне господарство чи спільне користування послугами. Розрахунок заборгованості не підтверджений належними доказами. Відтак, просив відмовити у задоволенні позовних вимог в частині вимог до ОСОБА_1 .
Представник позивача у судове засідання не з`явився, 24.04.2026 року подав заяву про розгляд справи без його участі, а також надав розрахунки заборгованості за спожиті послуги утримання будинків та прибудинкової території, заборгованості за спожиті послуги електричної енергії та з управління багатоквартирним будинком.
У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 заперечив проти позову з підстав, наведених у відзвиві.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності до суду не подавали.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Заслухавши пояснення відповідача  ОСОБА_1 , дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 05.10.2010 року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . 
ОСОБА_1 у судовому засіданні зазначив, що не є споживачем послуг за вищевказаною адресою, оскільки фактично там не проживає, однак жодних доказів таких тверджень відповідачем до суду не надано.
Згідно з рішенням Київської міської ради (ІІ сесія VII скликання) від 09 жовтня 2014 року № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» створено Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» та затверджено його статут. Згідно даного рішення, всі комунальні підприємства Подільського району м. Києва передають новоствореному Комунальному підприємству житловий фонд, який був переданий до сфери управління Подільської районної в місті Києві державної адміністрації та знаходиться у них на балансі, а також інше нерухоме та рухоме майно, яке належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та перебуває на їх балансі станом на 01 серпня 2014 рік.
Відповідно до п. 2.1. Статуту метою діяльності Комунального підприємства є забезпечення ефективного управління, належного утримання житлового та нежитлового фонду, утримання прибудинкових територій, об`єктів благоустрою та отримання прибутку.
Положеннями п.п.2.2.2. Статуту визначено, що предметом діяльності Комунального підприємства є: надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг, виконання функцій балансоутримувача житлового та нежитлового фонду, укладення договорів на надання житлово-комунальних послуг, контроль за виконанням умов договорів у власному порядку. Основним видом діяльності Комунального підприємства є: комплексне обслуговування об`єктів (81.10).
Згідно з розпорядженням Подільської районної в м. Києві державної адміністрації від 29.01.2015 року № 50 на баланс КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» переданий житловий та нежитловий фонд, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та переданий до сфери управління Подільської районної в м. Києві державної адміністрації та приватизований житловий фонд станом на 01.01.2015 року, згідно з додатком, з метою його подальшого обслуговування. Додатком до розпорядження затверджено перелік будівель та приміщень житлового та нежитлового фонду, які належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва та віднесені до сфери управління Подільської районної в місті Києві державної адміністрації та приватизованого житлового фонду.
Вищевказаним переліком визначено, що до господарського управління Комунального підприємства був переданий, поміж інших, будинок АДРЕСА_2 , в якому розташована квартира АДРЕСА_3 з поділом на кімнати (будинок є гуртожитком).
Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 року, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватись вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг. 
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
14.07.2015 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» розроблено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який є договором приєднання. Вказаний договір було опубліковано в офіційному друкованому засобі масової інформації Київської міської ради газеті «Хрещатик» № 99 (4695) від 14.07.2015.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачами заперечення щодо умов договору не подавались, що також підтверджено у судовому засіданні відповідачем ОСОБА_1 , а відтак сторони уклали договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій шляхом акцепту публічної оферти.
Таким чином, на підставі викладеного, згаданий вище договір укладений між позивачем та відповідачами, шляхом прийняття пропозиції укласти такий договір (оферта) та є акцептованим.
Згідно з додатком № 1 до Договору, визначено складові тарифу на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, розрахованих згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011 року № 869.
Згідно з розрахунком заборгованості за спожиті послуги утримання будинків та прибудинкової території № 106/63-1263 від 13.04.2026 по особовому рахунку: НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 квітня 2015 року по березень 2025 року виникла заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, виконавцем яких є позивач, у загальному розмірі 12 690,30 грн, з них основна сума боргу за надані послуги - 10 078,33грн, інфляційні нарахування - 2016,78 грн, 3 % річних - 595,19 грн. 
При цьому, суд зауважує, що як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачі періодично погашали заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг перед Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва». Крім того, це також спростовує твердження відповідача ОСОБА_1 про те, що представником позивача не надано суду належного доказу приєднання відповідачів до договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який був опублікований 14.07.2015 року в газеті Хрещатик № 99 (4695). Більше того, відповідачами не представлено суду доказів відмови від надання таких послуг КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва».
При цьому, суд зауважує, що як вбачається з розрахунку заборгованості відповідачі періодично погашали заборгованість зі сплати житлово-комунальних послуг перед Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва». Крім того, це також спростовує твердження відповідача ОСОБА_1 про те, що представником позивача не надано суду належного доказу приєднання відповідачів до договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, який був опублікований 14.07.2015 року в газеті Хрещатик № 99 (4695). Більше того, відповідачами не представлено суду доказів відмови від надання таких послуг КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва».
Крім того, 07.02.2025 року між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 в особі заступника голови Подільської районної в м. Києві державної адміністрації Дубовика М.Г. укладено договір № 570 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. 
Відповідно до п.1 Договору, управитель зобов`язується надати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за згаданою адресою, а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.
Згідно з п. 3 Договору, послуга управління включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку, поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.
Положеннями п. 6 Договору визначено, що кожен із співвласників зобов`язаний, поміж іншого, оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором.
Відповідно до п. 39 Договору, цей договір має додатки, що є невід`ємною його частиною, поміж інших, список співвласників і площа квартир та приміщень, що перебувають у їх власності, відповідно до яких встановлено, що ОСОБА_1 включений до цього списку.
Згідно з розрахунком заборгованості за спожиті послуги з управління багатоквартирним будинком № 106/63-1263 від 13.04.2026 по особовому рахунку: НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 березня 2025 року по липень 2025 року виникла заборгованість зі сплати послуги з управління багатоквартирним будинком, виконавцем якої є позивач, у загальному розмірі 930,96 грн, з них основна сума боргу за надані послуги - 915, 56 грн, інфляційні нарахування - 10,71 грн, 3 % річних - 4,68 грн. 
Також судом встановлено, що на обслуговуванні Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» перебувають багатоквартирні житлові будинки, які були побудовані як гуртожитки. Мешканці цих будинків проживають не у відокремлених квартирах індивідуального заселення, а у житлових кімнатах. Кухні, душові, туалети є спільними для мешканців декількох кімнат. В таких будинках відсутня технічна можливість встановити окремі електролічильники на побутові потреби кожного споживача і укласти прямі індивідуальні договори з постачальником послуги з електропостачання. Облік електроенергії здійснюється загальним електролічильником, який встановлений на весь будинок. Можливість укласти договір на електропостачання всього будинку з обліком по показниках цього загального лічильника між постачальником послуги і мешканцем (мешканцями) відсутня. З огляду на викладене, позивач змушений був укласти договір з постачальником та оплачувати обсяг електричної енергії, спожитої на весь будинок. Мешканцям будинку Комунальне підприємство здійснює нарахування за обсяг електроенергії, спожитої на побутові потреби (електроенергія на технічні цілі обліковується окремо, її вартість входить до послуги з утримання будинку/управління). Розподіл обсягу електроенергії на побутові потреби між мешканцями (користувачами) будинку здійснюється пропорційно кількості займаних кімнат (одна сім`я може проживати як в одній кімнаті, так і в декількох) або пропорційно кількості користувачів. В ряді житлових будинків, серед яких будинок АДРЕСА_2 застосовується порядок розподілу спожитої електроенергії пропорційно кількості займаних кімнат.
Електропостачання житлових будинків із загальнобудинковим обліком, в тому числі згаданого вище будинку, здійснюється на підставі публічного договору з постачальником універсальних послуг (ТОВ «Київські енергетичні послуги»), до умов якого в 2018 році приєдналось Комунальне підприємство. Зокрема, в період з 1 квітня 2015 року до 1 лютого 2016 року сплата постачальнику за спожиту вищевказаними житловими будинками електричну енергію здійснювалась відповідно до тристоронніх договорів поруки, укладених між ПАТ «Київенерго», Комунальним підприємством та комунальними підприємствами, на обслуговуванні яких раніше перебували житлові будинки (у даному випадку КП «Мостицький Подільського району міста Києва». З 01.02.2016 року було укладено договір про постачання електричної енергії № 20120 з ПАТ «Київенерго». 19.03.2018 було укладено додаткову угоду до договору № 20120 від 1.02.2016 про зміну назви постачальника на ПАТ «ДТЕККиївські електромережі». В 2018 році внаслідок змін на ринку електричної енергії було розділено функції оператора системи розподілу (ПАТ «ДТЕК Київські електромережі») та постачальника. Комунальне підприємство листом № 10663-5865 від 29.12.2018 підтвердило свої наміри долучитися до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг ТОВ «Київські енергетичні послуги». З 1 січня 2019 року по теперішній час електропостачання житлових будинків із загальнобудинковим обліком здійснюється на підставі публічного договору з постачальником універсальних послуг (ТОВ «Київські енергетичні послуги»).
З огляду на викладене, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» забезпечувало електричну енергію житловим будинкам, які перебувають у нього на балансі із загальнобудинковим обліком, в тому числі будинок АДРЕСА_2 .
Порядок користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, на які поширюється дія Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», визначається Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, якими визначено, що за умови відсутності поквартирного (покімнатного) обліку та відсутності згоди між мешканцями квартири, житлового приміщення у гуртожитку щодо оплати житлово-комунальних та інших послуг плата за електроенергію при загальному лічильнику розподіляється пропорційно потужності побутового електричного обладнання кожного співвласника, наймача (орендаря).
При цьому, балансоутримувач гуртожитку розраховується з енергопостачальником за електричну енергію, спожиту мешканцями зазначеного будинку (гуртожитку), згідно з показами загальнобудинкового засобу обліку електричної енергії.
Водночас, відповідно до Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 № 498 визначається порядок користування гуртожитками: жилою площею, жилими та іншими приміщеннями в них. Так, пунктами 15, 16 та18 Положення визначено, що особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами): інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).
Згідно з розрахунком заборгованості за спожиті послуги електричної енергії № 106/63-1263 від 13.04.2026 по особовому рахунку: НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 квітня 2015 року по березень 2025 року виникла заборгованість зі сплати послуги електричної енергії у загальному розмірі 44 649,20 грн, з них основна сума боргу за надані послуги - 31 892,93 грн, інфляційні нарахування - 9733,07грн, 3 % річних - 3 023,20 грн. 
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо-будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо-будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
Згідно із вимогами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 755/14208/17-ц (провадження № 61-6040св19), постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).
За приписами ст. 526, 525, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З матеріалів справи вбачається, що відповідачі періодично виконують свої зобов`язання щодо оплати спожитих комунальних послуг перед позивачем, однак не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість. Доказів того, що відповідачі зверталась до позивача з повідомленнями щодо того, що вони не користуються наданими позивачем послугами, неналежне надання послуг або щодо проведення звірки розрахунків матеріали справи не містять.
Проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані позивачем послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, послуги з управління багатоквартирним будинком та послуги електричної енергії по особовому рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Крім того, у зв`язку з наявністю зазначеної заборгованості по особовому рахунку НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) позивачем нараховано 3 % річних у розмірі та інфляційні втрати.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, наведених позивачем у позовній заяві, судом встановлено правильність здійсненого нарахування. Більше того, такий розрахунок не заперечується відповідачами.
Оскільки правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями у силу вимог статті 509 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання оплати заборгованості за надані послуги із урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.
Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
При цьому, суд зауважує, що відповідача не подано заяви щодо застосування строків позовної давності до позовних вимог, відтак зазначене питання судом не вирішувалось. 
Судові витрати, відповідно до ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідачів на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджений судовий збір в сумі 3 028,00 грн.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009р., справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015р.). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р., за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р., за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно Ордеру АІ № 1787157 від 09.01.2025 адвокат Пилипченко Олег Олександрович (надалі за текстом - адвокат) надає правову допомогу позивачу. Ордер видано від АО «Олега Пилипченка».
08.08.2025 між АО «Олега Пилипченка» та позивачем було укладено Договір про надання правничої допомоги № 702/25, за змістом умов якого адвокатське об`єднання надає правничу допомогу позивачу.
Відповідно до Акту № 2710/1 приймання-передачі наданих послуг від 27.10.2025 року АО «Олега Пилипченка» надало, а позивач прийняв послуги загальною вартістю 194 350 грн, з яких 3 450,00 грн за послугу зі складення позовної заяви про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з урахуванням індексу інфляції та 3% річних нарахованих на суму заборгованості щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Позивач сплатив АО «Олега Пилипченка» 194 350 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 269606452 від 29.10.2025.
Аналіз змісту наданих представником позивача доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу свідчить, що у даному спорі витрати на професійну правничу допомогу складаються з оплати послуг адвоката за складання та подання позовної заяви по суті справи, формування додатків до заяви, засвідчення копій по відповідачу, що в загальній сумі складає 3 450 грн.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
Вказане узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 у справах № 466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 134 ЦПК України, відшкодування витрат на професійну правничу допомогу це право, а не обов`язок суду, тобто є судовою дискрецією.
Відповідна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.03.2019 справа № 922/1163/18.
З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно складність цієї справи, предмет спору з урахуванням ціни позову за майновою вимогою, задоволення судом позовних вимог, враховуючи, з огляду на приписи ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для задоволення заяви представника позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 3 450 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг, а відтак заяву представника позивача слід задовольнити.
Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263-268, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, збитків від інфляції, 3 % річних- задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва":
- заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 10 078,33 грн, інфляційні нарахування - 2016,78 грн, 3 % річних - 595,19 грн;
- заборгованість за послуги з управління багатоквартирним будинком у сумі 915, 56 грн, інфляційні нарахування - 10,71 грн, 3 % річних - 4,68 грн;
- заборгованість за спожиті послуги електричної енергії у сумі 31 892,93 грн, інфляційні нарахування - 9733,07 грн, 3 % річних - 3 023,20 грн. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» судовий збір у розмірі 1009, 33 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 150 грн з кожного.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування сторін по справі:
позивач - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва», код ЄДРПОУ 39609111, юридична адреса: 04071, м. Київ, вул. Хорива, буд. 36;
відповідачі:
ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя      Я.К. Левицька