Справа № 309/1816/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

05 травня 2026 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Джуга С.Д., Кожух О.А., 
з участю секретаря: Голубєвої Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник - адвокат Волощук Олександр Федорович, на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 17 вересня 2025 року у справі № 309/1816/25 (Головуючий: Орос Я.В.), -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів, мотивуючи тим, що вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2024 року позивача визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та засуджений до 5 років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнений з випробуванням, якщо протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки : періодично з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації та повідомляти про зміну місця проживання.
Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні 11.09.2023 року, за місцем проживання ОСОБА_1 , на підставі ухвали Хустського районного суду Закарпатської області проведено обшук у нього предмети і речі, ювелірні вироби та грошові кошти в гривнях та іноземних валютах були вилучені.
Постановою слідчого вилучені під час проведення обшуку в ОСОБА_1 предмети і речі, ювелірні вироби та грошові кошти визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження. Матеріали кримінального провадження не містять процесуальних документів, за якими доведено в належний спосіб, що вилучені під час проведення обшуку в ОСОБА_1 є коштами, які викрадені з будинку потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .
За обвинувальним актом від 28 листопада 2023 року речові докази - грошові кошти, які вилучені під час проведення обшуку в ОСОБА_1 11.09.2023 року поміщені до спеціальних пакетів та здані на зберігання у відділення АТ КБ «Приватбанк».
Постановою слідчого у вказаному кримінальному провадженні визнані потерпілими ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які є жителі с. Березово Хустського району Закарпатської області і на час досудового розслідування потерпілі не звертались з цивільним позовом до підозрюваного ОСОБА_1 , а звернулись з позовною заявою безпосередньо до суду після направлення обвинувального акту до суду.
При слуханні кримінального провадження в суді 18.09.2024 року потерпілі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду з письмовою заявою про відмову від заявленого цивільного позову у зв`язку з повним відшкодуванням обвинуваченими ОСОБА_1 та ОСОБА_5 спричиненої злочином матеріальної та моральної шкоди за відсутністю будь-яких претензій до них і просили лише про повернення особистих речей. Звернення з заявою до суду підтверджує відсутність будь-яких претензій матеріального чи морального характеру зі сторони потерпілих до обвинувачених.
За вироком Хустського районного суду від 19 вересня 2024 року речові докази, а саме грошові кошти , які були вилучені в ОСОБА_1 під час проведення обшуку за його місцем проживання в смт. Голоби Ковельського району Волинської області 11.09.2023 року постановлено повернути потерпілим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Після проголошення вироку для всіх учасників кримінального провадження стало очевидним, що вирок Хустського районного суду від 19.09.2024 року в частині вирішення питання речових доказів , а саме коштів, які були вилучені під час проведення обшуку в ОСОБА_1 є помилковим., оскільки потерпілим повернуті кошти які їм не належать та при встановлених судом обставинах, що обвинуваченими повністю відшкодована спричинена злочином матеріальна та моральна шкода потерпілим.
При неодноразових спілкуваннях з потерпілими та її представником була досягнута усна домовленість про те, що після отримання коштів потерпілими вони їх добровільно повернуть ОСОБА_1 . Із огляду на досягнуту домовленість засудженим ОСОБА_1 та його захисником Волощук О.Ф. вирок Хустського районного суду від 19.09.2024 року в частині вирішення питання речових доказів , а саме коштів які належать ОСОБА_1 а передані потерпілим не оскаржувався в апеляційному порядку.
Сам процес повернення коштів після набрання вироком законної сили був тривалим і кошти, які зберігались в АТ КБ «Приватбанк» за постановою слідчого отримані потерпілими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 лише в січні 2025 року.
Так, згідно відповіді від 14.05.2025 року , яка надійшла на адресу представника позивача адвоката Волощук О.Ф. з Хустського РУП ГУНП України у Закарпатській області до якої долучені розписки потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слідує, що потерпілі отримали кошти відповідно до вироку Хустського районного суду тільки 24 січня 2025 року.
У розписках потерпілих чітко вказується номера спеціальних пакетів та суми коштів, які знаходились в кожному з них, що повністю відповідає переліку спеціальних пакетів та сумам коштів, які вилучались під час проведення обшуку в ОСОБА_1 за місцем проживання 11.09.2023 року. Під час судового розгляду кримінального провадження з огляду на повне визнання підозрюваними вини та повне відшкодування потерпілим спричиненої матеріальної та моральної шкоди судовий розгляд проводився у відповідності до ст. 349 КПК України, за спрощеною процедурою. Речові докази у справі і в тому числі грошові кошти, які зберігались в АТ КБ «Приватбанк» за погодженням сторін не досліджувались судом .
Із огляду на вище наведене слідує, що потерпілим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були передані кошти , які належать позивачу ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_5 як обвинувачені та цивільні відповідачі свої зобов`язання за пред`явленим цивільним позовом виконали у повному обсязі.
Так, відповідно до розписок потерпілим були передані кошти в сумі 40 000 гривень, які знаходились в спеціальному пакеті №ВУМ 201113 та 19 400 гривень , які знаходились в спеціальному пакеті №ВУМ 2011124 а всього 59 400 грн.
Згідно розписок потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_3 вони отримали також в загальному 700 доларів США ( 400 доларів США в спеціальному пакеті №ВУМ 201719 та 300 доларів в спеціальному пакеті PSP 8113978) Згідно довідки НБУ курс долара США по відношенню до гривні складає за один долар США 41.5376 гривень. Відповідно 700 доларів США за курсом НБУ в переводі на гривні складає 29 076 гривень. Потерпілим також видані кошти в сумі 16 900 російський рублів, які знаходились в спеціальному пакеті №PSP 6113988Ю, що складає в гривнях суму в розмірі 8 318 гривень. Курс НБУ станом на 15.05.2025 року російського рубля до гривні складає 0.4922. (16 900 X 0.4922= 8 318.18). Також, в спеціальному пакеті WAR 1536622 знаходились кошти в сумі 200 гривень, які передані потерпілим.
Всього потерпілим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на виконання вироку Хустського районного суду працівниками поліції Хустського РУП передані кошти на загальну суму 96 994 гривень, які підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивача ОСОБА_1 . Відтак, отримання відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 коштів, які зберігались як речові докази в АТ КБ «Приватбанк» і які належать на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 за умови виконання ним всіх зобов`язань як цивільного відповідача у кримінальному провадженні та невиконання відповідачами взятих на себе зобов`язань щодо добровільної передачі коштів ОСОБА_1 зумовлює позивача ОСОБА_1 звернутись до суду за захистом порушеного права.
Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на свою користь кошти в сумі 96 994 гривень та судових витрат, які складаються з суми коштів сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 гривень та витрат на правову допомогу в розмірі 8 000 гривень.
Рішенням хустського районного суду від 17 вересня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 від імені якого діє представник – адвокат Волощук О.Ф. подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні, так як вирок Хустського районного суду від 19.09.2024 р. в частині вирішення питання речових доказів, а саме повернення коштів потерпілим, які були вилучені під час проведення обшуку в ОСОБА_1 є помилковим і потерпілим повернуті кошти які їм не належать при встановлених судом обставин, що обвинуваченим повністю відшкодована спричинена злочином матеріальна та моральна шкода потерпілим та з огляду на ці обставини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовилися від позову.
Позивач вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були передані кошти, які належать позивачу, оскільки обвинувачені та цивільні відповідачі свої зобов`язання за пред`явленим цивільним позовом виконали у повному обсязі, а належних цих коштів, які вилучались в ОСОБА_1 потерпілими ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не встановлена у кримінальному провадженні.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 – адвоката Лукачко І.Й. який просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Волощук О.Ф. у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчать довідка про доставку електронного документу і його неявка не перешкоджає розгляду справи у відсутності представника відповідно до ч 2 ст. 372 ЦПК України.
Згідно з ч 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч 1 ст. 16 ЦК України).
Вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 19 вересня 2024 року ОСОБА_1 визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та засуджений до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від призначеного покарання звільнений з випробуванням, якщо протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені обов`язки : періодично з`являтись до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації та повідомляти про зміну місця проживання.
Речові докази у вказаному кримінальному провадженні, а саме: - грошові кошти загальною кількістю 100 купюр номіналом 200 гривень які поміщено до спец пакету НПУ №ВУМ2011124 в розмірі 20000 гривень; 40 купюр номіналом 500 гривень, які поміщено до спец пакету НПУ № ВУМ 2011123 в розмірі 20000 гривень, грошові кошти номіналом 100 доларів США за наступними маркуваннями PF 00444791A, PA 67043080B, KF 66604940A, HE 90588361L, які поміщено до спец пакету ВУМ 201719 400 доларів США; три купюри номіналом 100 доларів США які поміщено до спец пакету PSP 8113978 доларів США, грошові кошти в сумі 16900 російських рублів, поміщені до спеціального пакету PSP2368327 - повернуто потерпілим - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . 
Вирок суду набрав законної сили.
Речові докази у вказаному кримінальному провадженні повернуті потерпілим 24.01.2025 року, що підтверджено Розписками та відповіддю на адвокатський запит.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь – які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із частиною першою, другою, статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно статті 78 КПК України речовими доказами є предмети, які були знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі сліди злочину або були об`єктом злочинних дій, гроші, цінності та інші речі нажиті злочинним шляхом, і всі інші предмети, які можуть бути засобами для розкриття злочину і виявлення винних або для спростування обвинувачення чи пом`якшення відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 КПК України речові докази приєднуються до справи постановою особи, яка провадить дізнання, слідчого, прокурора або ухвалою суду.
За ст. 80 КПК України речові докази зберігаються до набрання вироком законної сили або до закінчення строку оскарження постанови чи ухвали суду про закриття справи.
Згідно ст. 81 КПК України питання про речові докази вирішується вироком, ухвалою чи постановою суду або постановою органу дізнання, слідчого, прокурора про закриття справи.
Вилучені в ОСОБА_1 кошти були визнані речовими доказами та передані на зберігання до банківської установи. 
Згідно з ст. 81 КПК України, питання про речові докази вирішується вироком суду. 
Вироком Хустського районного суду від 19.09.2024 року ухвалено повернути ці кошти потерпілим, і даний вирок набрав законної сили.
Позивач ОСОБА_1 у порядку передбаченому ч 1 ст. 81 ЦПК України не довів ті обставини, на які він посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, що грошові кошти, які були вилучені під час обшуку і повернуті потерпілим у межах кримінального провадження, належать йому на праві приватної власності, а також що він має право вимагати їх стягнення від відповідачів.
При постановленні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню із посиланням на докази, оцінка яких відображена у рішенні суду, обґрунтовано вважав, що речові докази – грошові кошти – підлягають поверненню потерпілим і ця обставина встановлена вироком суду та має преюдиціальне значення для даної справи.
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, судова колегія 

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені якого діє представник - адвокат Волощук Олександр Федорович, залишити без задоволення.  
Рішення Хустського районного суду від 17 вересня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 15травня 2026 року.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ