125/865/25
2/125/273/2025

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.04.2026        м. Бар Вінницької області
Барський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Питель О.В.,
секретар судового засідання Войтюк В.М.,
розглянувши у судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу № 125/865/25 за позовом керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Копайгородської селищної ради до ОСОБА_1 , Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Подільська зоря» про визнання недійсним договору оренди землі,
УСТАНОВИВ:
Керівник Жмеринської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Копайгородської селищної ради звернувся з позовом до  ОСОБА_1 , СТОВ «Подільська зоря» про визнання недійсним договору оренди землі. У позовній заяві вказав, що рішенням Барського районного суду Вінницької області від 18.10.2019 у справі № 125/1957/19 було задоволено позовні вимоги  ОСОБА_1 до Супівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на земельну частку (пай) площею 3,70 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Супівської сільської ради Барського району Вінницької області по КСП «За мир» (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 002782). Рішенням Супівської сільської ради 39 сесії 7 скликання від 20.10.2020, ОСОБА_1 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером: 0520284800:02:004:0002, площею 5,9884 га, що розташована на території Супівської сільської ради. На підставі рішення Барського районного суду Вінницької області від 18.10.2019 у справі № 125/1957/19, державним реєстратором Барської районної державної адміністрації Вінницької області 09.12.2020 за  ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 0520284800:02:004:0002, площею 5,9884 га. Надалі ОСОБА_1 уклав з Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Подільська зоря» договір оренди від 28.05.2021, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в оплатне строкове користування СТОВ «Подільська зоря» земельну ділянку з кадастровим номером: 0520284800:02:004:0002, площею 5,9884 га. Право оренди СТОВ «Подільська зоря» на земельну ділянку 19.06.2021 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Постановою Вінницького апеляційного суду від 28.11.2024 було задоволено апеляційну скаргу керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області та скасовано рішення Барського районного суду Вінницької області від 18.10.2019. У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до Супівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно – відмовлено. Постановою суду також встановлено, що ОСОБА_1 не є спадкоємцем ОСОБА_2 та не має права на спадкування її майна. На виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 28.11.2024 у справі № 125/1957/19 державним реєстратором Копайгородської селищної ради 07.02.2025 припинено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером: 0520284800:02:004:0002. Таким чином, ОСОБА_1 без відповідної правової підстави передав в оренду СТОВ «Подільська Зоря» земельну ділянку сільськогосподарського призначення, право розпорядження якою належало Супівській сільській раді, правонаступником якої є Копайгородська селищна рада. СТОВ «Подільська Зоря» отримало в оренду спірну земельну ділянку від ОСОБА_1 , який, з огляду на встановлені Вінницьким апеляційним судом обставини, не мав права на її отримання та вчиняти дії щодо розпорядження нею. Разом з тим, уповноваженим органом не вжито заходів щодо відновлення порушених інтересів територіальної громади на вільне розпорядження земельною ділянкою, що слугувало підставами для звернення прокурора до суду в інтересах держави в особі Копайгородської селищної ради. Ураховуючи викладене, просить визнати недійсним договір оренди землі від 28.05.2021, укладений між  ОСОБА_1 та СТОВ «Подільська зоря» відносно земельної ділянки з кадастровим номером: 0520284800:02:004:0002, площею 5,9884 га.
05.06.2025 представник відповідача СТОВ «Подільська зоря» подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову керівника Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області. Вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Звернувшись до суду з даним позовом до СТОВ «Подільська Зоря», прокуратура просить визнати недійсним договір оренди землі від 28.05.2021, укладений між ОСОБА_1 та СТОВ «Подільська Зоря» щодо земельної ділянки 0520284800:02:004:0002, площею 5,9884 га, з цільовим призначенням для здійснення товарного сільськогосподарського виробництва. Дійсно 28.05.2021 між відповідачем ОСОБА_1 і СТОВ «Подільська Зоря» укладено договір оренди земельної ділянки 0520284800:02:004:0002, площею 5,9884 га, з цільовим призначенням для здійснення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території колишньої Супівської сільської ради Барського району Вінницької області. Зазначений договір укладено з ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю у останнього правовстановлюючих документів, що належним чином підтверджують право власності на земельну ділянку 0520284800:02:004:0002. Також, на момент укладення договору оренди, що оспорюється прокуратурою, відповідні відомості щодо права власності ОСОБА_1 містилися у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, будь-які інші дані щодо речових прав на земельну ділянку у інших суб`єктів були відсутні. Згідно з даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права з індексним № 263805158 від 30.06.2021, СТОВ «Подільська Зоря» після укладення договору оренди, невідкладно зареєструвало відповідне речове право оренди щодо земельної ділянки. У подальшому, СТОВ «Подільська Зоря» під час виконання умов договору оренди своєчасно та у повному обсязі виплачувало орендну плату, що підтверджується відповідними видатковими касовими ордерами, які додані до відзиву. Про існування будь-яких спірних правовідносин щодо земельної ділянки 0520284800:02:004:0002 СТОВ «Подільська Зоря» обізнане не було, оскільки не є учасником справи № 125/1957/19 та не отримувало будь-якої інформації про оскарження рішення Барського районного суду Вінницької області від 18.10.2019 та про результати розгляду справи у суді апеляційної інстанції. Таким чином, презумпція правомірності правочину (договору оренди) не спростована, всі права, набуті сторонами правочину, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02.09.2015 у справі № 6-639цс15 та від 14.03.2018 у справі № 125/2360/16-ц. Державна реєстрація права власності на земельну ділянку 0520284800:02:004:0002 за ОСОБА_1 , а також наявність у останнього відповідних правовстановлюючих документів станом на момент укладення оспорюваного договору оренди, безумовно свідчить про добросовісність СТОВ «Подільська Зоря» під час вчинення правочину і набуття відповідного речового права оренди. Вказав, що у розумінні практики Верховного Суду і статті 1 Першого протоколу до Конвенції, СТОВ «Подільська Зоря» є добросовісним набувачем іншого речового права – права оренди на земельну ділянку, а позбавлення СТОВ «Подільська Зоря» права користування земельною ділянкою порушить принцип пропорційності і справедливий баланс між суспільними інтересами і приватним інтересом СТОВ «Подільська Зоря» у частині можливості користування земельною ділянкою. Зазначає, що СТОВ «Подільська Зоря» до моменту звернення прокуратури до суду з даним позовом жодним чином не інформувалося про зміну власника земельної ділянки, у той же час СТОВ «Подільська Зоря» не заперечує щодо виконання зобов`язань згідно з договором оренди на користь Копайгородської селищної ради Жмеринського району Вінницької області. Відтак, необґрунтованим є посилання прокуратури у позовній заяві на неможливість громади отримувати доходи від передання земельної ділянки 0520284800:02:004:0002 в оренду. Вважає, що позов не містить обґрунтування порушення, невизнання або оспорення права Копайгородської селищної ради Жмеринського району Вінницької області з боку СТОВ «Подільська Зоря», оскільки не зазначено, які саме активні дії або протиправну бездіяльність вчинило СТОВ «Подільська Зоря», що нібито порушило права держави в особі територіальної громади. Фактично між СТОВ «Подільська Зоря» та Копайгородською селищною радою Жмеринського району Вінницької області відсутні будь-які спірні правовідносини. У зв`язку з чим, вважає, що з боку СТОВ «Подільська Зоря» відсутнє будь-яке порушення прав та інтересів держави в особі Копайгородської селищної ради Жмеринського району Вінницької області, як власника земельної ділянки 0520284800:02:004:0002. Також, оскільки СТОВ «Подільська Зоря» як добросовісний набувач права оренди земельної ділянки 0520284800:02:004:0002, не порушив будь-яких прав Копайгородської селищної ради Жмеринського району Вінницької області відсутні підстави для стягнення з СТОВ «Подільська Зоря» судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи.
10.06.2025 керівник Жмеринської окружної прокуратури подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що доводи викладені у відзиві щодо добросовісності СТОВ «Подільська Зоря» під час укладення оспорюваного договору оренди землі, є необґрунтованими. У спірних правовідносинах критерій добросовісності орендаря земельної ділянки не підлягає встановленню, оскільки майно за оспорюваним правочином вибуло поза волею розпорядника земельної ділянки - Копайгородської селищної ради, яка не була стороною договору оренди землі. Зазначив, що доводи, викладені у відзиві про те, що задоволення позовних вимог призведе до порушення принципу пропорційності і недотримання справедливого балансу між суспільними інтересами і приватним інтересом СТОВ «Подільська Зоря», - є неогрунтованими. Визнання оспорюваного договору оренди недійсним відповідатиме інтересам держави (суспільства), оскільки набуття права оренди СТОВ «Подільська Зоря» на земельну ділянку відбулося на підставі договору, який підлягає визнанню судом недійсним та без конкурентних засад (поза аукціоном). За вказаних обставин, втручання у мирне володіння відповідачем орендованою земельною ділянкою слугуватиме підставою для припинення у СТОВ «Подільська Зоря» обов`язку сплати орендної плати та відповідатиме принципу пропорційності з дотриманням справедливого балансу між суспільними інтересами і приватним інтересом. Зазначив, що доводи, викладені у відзиві щодо відсутності порушень СТОВ «Подільська Зоря» прав та охоронюваних інтересів Копайгородської селищної ради, є необґрунтованими. Орендар земельної ділянки безумовно є її володільцем, а відтак, СТОВ «Подільська Зоря» безпосередньо порушує права та інтереси дійсного її власника - Копайгородської селищної ради на вільне розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером: 0520284800:02:004:0002 та можливості останнього отримання плати від передачі її в оренду. Вважає, що прокурором мотивовано позовні вимоги у повному обсязі, а твердження відповідача СТОВ «Подільська Зоря», викладені у відзиві, є необґрунтованими і підлягають відхиленню. Просить позов задовольнити у повному обсязі.
27.11.2025 керівник Жмеринської окружної прокуратури подав до суду додаткові пояснення, у яких зазначено, що Копайгородська селищна рада, наділена державою правом передання в оренду не витребуваних земельних часток (паїв), до оформлення власниками сертифікатів чи їх спадкоємцями права власності на землю у законний спосіб. Протиправність набуття ОСОБА_1 права власності у порядку спадкування земельної частки (паю) померлої ОСОБА_2 встановлена постановою Вінницького апеляційного суду від 28.11.2024, а отже ОСОБА_1 не мав законного права передавати земельну ділянку в оренду СТОВ «Подільська Зоря». Спірна земельна ділянка знову набула статусу не витребуваної частки (паю), а наявність відомостей про інше речове право (право оренди) позбавляє Копайгородську селищну раду надати таку земельну ділянку в оренду на підставі ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».
У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про те, що позов підтримує та просить розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяви про розгляд справи за його відсутності або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не подав.
Представник відповідача Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Подільська Зоря» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. 
Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 18.10.2019 у справі № 125/1957/19 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Супівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на земельну частку (пай) площею 3,70 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Супівської сільської ради Барського району Вінницької області по КСП «За мир» (сертифікат на право на земельну частку (пай) ВН 002782).
Рішенням Супівської сільської ради 39 сесії 7 скликання від 20.10.2020, ОСОБА_1 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 0520284800:02:004:0002, площею 5,9884 га, що розташована на території Супівської сільської ради.
На підставі рішення Барського районного суду Вінницької області від 18.10.2019 у справі № 125/1957/19, державним реєстратором Барської районної державної адміністрації Вінницької області 09.12.2020 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером: 0520284800:02:004:0002, площею 5,9884 га.
ОСОБА_1 уклав з Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Подільська зоря» договір оренди від 28.05.2021, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в оплатне строкове користування СТОВ «Подільська Зоря» земельну ділянку з кадастровим номером: 0520284800:02:004:0002, площею 5,9884 га. Право оренди СТОВ «Подільська Зоря» на земельну ділянку 19.06.2021 зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Постановою Вінницького апеляційного суду від 28.11.2024 задоволено апеляційну скаргу керівника Жмеринської окружної прокуратури та скасовано рішення Барського районного суду Вінницької області від 18.10.2019. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Супівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно – відмовлено. Постановою суду також встановлено, що ОСОБА_1 не являється спадкоємцем ОСОБА_2 та не має права на спадкування її майна.
На виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 28.11.2024 у справі № 125/1957/19, державним реєстратором Копайгородської селищної ради 07.02.2025 припинено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером 0520284800:02:004:0002.
Таким чином, ОСОБА_1 без відповідної правової підстави передано в оренду СТОВ «Подільська Зоря» земельну ділянку сільськогосподарського призначення, право розпорядження якою належало Супівській сільській раді, правонаступником якої є Копайгородська селищна рада.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
При цьому, вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України. 
Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Аналогічні висновки наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 04.06.2019 у справі № 916/3156/17.
Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу.
Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. 
Частиною 3 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною.
Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Статтею 236 ЦК України встановлено, що недійсний правочин є недійсним з моменту його вчинення, але якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх в майбутньому припиняється.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
За змістом ч. 3 ст. 215 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.
Чинне законодавство не містить положень щодо неможливості визнання правочину недійсним, укладеного однією із сторін, яка діяла добросовісно. 
У той же час, відповідно до правового висновку Верховного суду України викладеного у постанові від 16.04.2014 у справі № 6-146цс13, майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.
При цьому, у випадку якщо майно вибуло з володіння законного власника поза його волею, останній може розраховувати на повернення такого майна, незважаючи на добросовісність та відплатність його набуття сторонніми особами.
Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 09.10.2024 у справі № 759/23040/21.
Таким чином, у спірних правовідносинах встановлення критерію добросовісності орендаря земельної ділянки не підлягає встановленню, оскільки майно за оспорюваним правочином вибуло поза волею розпорядника земельної ділянки – Копайгородської селищної ради, яка не являлась стороною договору оренди землі.
Частиною 1 ст. 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.
Відповідно до правового висновку Верховного суду України викладеного у постанові від 16.04.2014 у справі № 6-146цс13, за змістом ст. 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.
Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права (ч. 1 ст. 761 ЦК України).
Згідно зі ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Згідно зі ст. 93, ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем (ч. 4 ст. 124 ЗК України). Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 93 ЗК України). Орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи (ч. 8 ст. 93 ЗК України). Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом (ч. 9 ст. 93 ЗК України).
За змістом положень ст. 16, 203, 215 ЦК України, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.
Підставою для визнання недійсним договору за ч. 1 ст. 215 ЦК України може бути встановлений судом дефект такого елемента правочину, як воля його учасника (учасників) - відсутність волі на укладення правочину або невідповідність волі та волевиявлення учасника (учасників) в момент вчинення правочину.
Виключне право на підписання договору оренди землі належить лише власнику землі або уповноваженій ним у встановленому законом порядку особі, а підписання договору іншою, не уповноваженою власником землі особою свідчить про порушення законних прав орендодавця під час укладення та підписання договору оренди.
З огляду на викладене, невідповідність спірного договору оренди землі вимогам земельного законодавства є підставою для визнання його недійсним та застосування правових наслідків недійсності правочину.
СТОВ «Подільська Зоря» отримало в оренду спірну земельну ділянку від ОСОБА_1 , який з огляду на встановлені Вінницьким апеляційним судом обставини, не мав права на її отримання та вчиняти дії щодо розпорядження нею.
Орендар земельної ділянки безумовно є її володільцем, а відтак, СТОВ «Подільська Зоря» безпосередньо порушує права та інтереси дійсного її розпорядника Копайгородської селищної ради на вільне розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером: 0520284800:02:004:0002 та можливості останньою отримання плати від передачі її в оренду.
Отже, наявні підстави для визнання недійсним спірного договору оренди землі.
Статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу має автономне тлумачення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у внутрішньому праві. Певні права та інтереси, що становлять активи, також можуть вважатися правом власності, а отже, і «майном».
Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєрков проти України» від 07.07.2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які необхідно оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому з питань оцінки «пропорційності» ЄСПЛ, як і з питань наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою досить широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.
Порушення встановленого законом порядку володіння, користування і розпорядження землями державної та комунальної власності, спричиняє шкоду «інтересам держави», а повернення спірної земельної ділянки в розпорядження Копайгородської селищної ради відповідатиме «суспільному», «публічному» інтересу.
Визнання оспорюваного договору оренди недійсним відповідатиме інтересам держави (суспільства), а оскільки набуття СТОВ «Подільська Зоря» земельною ділянкою відбулось, на підставі договору, який підлягає визнанню судом недійсним та без конкурентних засад (поза аукціоном).
За вказаних обставин, втручання у мирне володіння відповідачем орендованою земельною ділянкою слугуватиме підставою для припинення у СТОВ «Подільська Зоря» обов`язку сплати орендної плати та відповідатиме принципу пропорційності з дотриманням справедливого балансу між суспільними інтересами і приватним інтересом.
Щодо підстав для звернення прокурора з позовом до суду.
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Стаття 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 ЦПК України встановлюють підстави та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Порушення встановленого законом порядку володіння, користування і розпорядження землями, спричиняють шкоду «інтересам держави» і є підставою для втручання органів прокуратури, у тому числі, для звернення з позовами до суду щодо визнання недійсними правочинів, які такий порядок порушують.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» Копайгородська селищна рада, наділена державою правом передання в оренду не витребуваних земельних часток (паїв) за рахунок земель колективної власності, до оформлення власниками сертифікатів чи їх спадкоємцями права власності на землю у законний спосіб.
Протиправність набуття ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування земельної частки (паю) померлої ОСОБА_2 встановлена постановою Вінницького апеляційного суду від 28.11.2024, а отже ОСОБА_1 не мав законного права передавати земельну ділянку в оренду СТОВ «Подільська Зоря».
Отже, спірна земельна ділянка знову набула статусу не витребуваної частки (паю), а наявність відомостей про інше речове право позбавляє Копайгородську селищну раду надати таку земельну ділянку в оренду на підставі ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», у разі якщо до 01.01.2025 власник невитребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки.
Така невитребувана земельна частка (пай) після формування її у земельну ділянку за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради (у разі необхідності формування) за заявою відповідної ради на підставі рішення суду передається у комунальну власність територіальної громади, на території якої вона розташована, у порядку визнання майна безхазяйним.
До повноважень селищних рад у галузі земельних відносин, відповідно до ст. 83, 122 Земельного кодексу України, ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», належить розпорядження землями комунальної власності в межах, визначених Земельним кодексом України.
Селищні ради на їхній території передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, яка висловлена в ухвалі від 10.07.2018 у справі № 812/1689/16, а також у постанові від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, «не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень – він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
Слід зауважити, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 707-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Вінницької області» до складу Копайгородської селищної територіальної громади увійшла територія Супівської сільської ради Барського району Вінницької області.
Отже, органом, уповноваженим здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, з урахуванням законодавчих змін, на даний час, є Копайгородська селищна рада.
Жмеринською окружною прокуратурою до Копайгородської селищної ради скеровано лист за № 52/1-147вих-25 від 28.01.2025, у якому повідомлено про виявлення факту порушення інтересів територіальної громади, а також про необхідність надання до прокуратури інформації щодо вжиття заходів щодо витребування спірної земельної ділянки у комунальну власність.
Відповідно до повідомлення Копайгородської селищної ради № 09-11/93 від 13.02.2025, у зв`язку з обмеженим фінансуванням селищна рада не заперечує проти представництва її інтересів в суді Жмеринською окружною прокуратурою.
Жмеринською окружною прокуратурою до Копайгородської селищної ради повторно скеровано лист за № 52/1-604вих-25 від 18.04.2025, в якому повідомлено про виявлення факту порушення інтересів територіальної громади, а також про необхідність надання до прокуратури інформації щодо вжиття заходів щодо витребування спірної земельної ділянки у комунальну власність.
Відповідно до повідомлення Копайгородської селищної ради № 09-11/218 від 28.04.2025, у зв`язку з обмеженим фінансуванням селищна рада не заперечує проти представництва її інтересів в суді Жмеринською окружною прокуратурою.
Таким чином, Копайгородською селищною радою не вжито заходів із забезпечення судового захисту порушених інтересів держави та територіальної громади, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави, та звернення до суду з таким позовом.
На виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Жмеринською окружною прокуратурою попередньо, до звернення до суду, повідомлено Копайгородську селищну раду про представництво прокуратурою інтересів останньої.
Отже, прокурором доведено підстави для представництва інтересів держави у цій справі і дотримано встановлену процедуру звернення до суду.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову. 
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, то з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3028 грн у рівних частинах, тобто по 1514 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 10-13, 81, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати недійсним договір оренди землі від 28.05.2021, укладений між ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Подільська Зоря» (вул. Мічуріна, 20, с. Руданське Жмеринського району Вінницької області, код ЄДРПОУ 03728200), відносно земельної ділянки з кадастровим номером: 0520284800:02:004:0002, площею 5,9884 га.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницької обласної прокуратури (отримувач коштів: Вінницька обласна прокуратура, код ЄДРПОУ 02909909, банк отримувача: ДКСУ м. Київ, МФО 820172, рахунок: UA568201720343110002000003988) витрати зі сплати судового збору у сумі 1514 грн (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень).
Стягнути з СТОВ «Подільська Зоря» на користь Вінницької обласної прокуратури (отримувач коштів: Вінницька обласна прокуратура, код ЄДРПОУ 02909909, банк отримувача: ДКСУ м. Київ, МФО 820172, рахунок: UA568201720343110002000003988)  витрати зі сплати судового збору у сумі 1514 грн (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять гривень).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складання до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Сторони та інші учасники справи:
- Жмеринська окружна прокуратура Вінницької області (вул.Національна, 6а, м. Жмеринка, Вінницька область, 23100, код ЄДРПОУ 02909909);
- Копайгородська селищна рада Жмеринського району Вінницької області (вул. Центральна, 28, смт Копайгород, Жмеринський район, Вінницька область, 23053,код ЄДРПОУ 04326112);
- ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
- СТОВ «Подільська Зоря» (вул. Мічуріна, 20, с. Руданське, Жмеринський район, Вінницька область, код ЄДРПОУ 03728200).
Повне судове рішення у зв`язку з понаднормовим навантаженням складено 15.05.2026.

Суддя