Справа № 349/686/26 
Провадження № 2/349/657/26

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
02 липня 2026 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області
у складі судді Могили Р.Г.
за участі секретаря судового засідання Матасової Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рогатинської міської ради Івано-Франківської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

учасники судового провадження: 
представник позивачки адвокат Падучак І.І., 

ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивачки та заперечень відповідача
У травні 2026 року адвокат Падучак І.І. від імені ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Рогатинської міської ради, в якому просила:
-встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її матір`ю;
-визнати за нею право власності на земельну частку (пай), площею 42,68 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Рогатинської міської ради, як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 .
Позовні вимоги обгрунтувані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивачки ОСОБА_2 . У зв`язку з її смертювідкрилася спадщина на належну їй земельну частку (пай) розміром 42,68 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала у колективній власності силянської спілки ім. І. Франка та знаходиться на території Рогатинської міської ради Івано-Франківської області.
Вона є спадкоємцем, яка має право на спадкування за законом у першу чергу, як дочка спадкодавця. Однак через неможливість підтвердити факт родинних відносин із спадкодавцем та втрату земельного сертифікату не може отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом. 
Відповідач заперечень проти позову не подав.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, справу призначено до підготовчого засідання. 
Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 09 червня 2026 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивачки адвокат Падучак І.І. позов підтримала повністю з підстав наведених у позовній заяві. Додатково зазначила, що ОСОБА_2 є матір`ю позивачки, однак в її свідоцтві про народження по батькові матері помилково записано ОСОБА_3 .
Рогатинська міська рада Івано-Франківської області подала заяву про розгляд справи за відсутності їхнього представника, в якій вказала, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду.
Фактичні обставини справи
За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 набула право на земельну частку (пай) в розмірі  42,68 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала у колективній власності селянської спілки ім. І.Франка в с. Обельниця Рогатинського району Івано-Франківської області (в.с.7).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданного Лучинецькою сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області 08 грудня 1997 року (а.с.4).
У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належну їй земельну частку (пай), яка знаходиться на території Рогатинської міської ради Івано-Франківської області. 
Згідно копії довідки, виданої Лучинецькою сільською радою Рогатинського району Івано-Франківської області 01 жовтня 2019 року №758, копії довідки Центру надання адміністративних послуг Рогатинської міської ради Івано-Франківської області від 14 грудня 2021 року №1033, місцем проживання ОСОБА_2 було с. Обельниця, де на день смерті разом із нею проживала її дочка ОСОБА_1 . Заповіт від імені ОСОБА_2 в Лучинецькій сільській раді Рогатинського району Івано-Франківської області не посвідчувався (а.с.5,6).
Відповідно до копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №67913049 від 22 грудня 2021 року, державним нотаріусом Рогатинської державної нотаріальної контори Андрейків Т.В. заведена спадкова справа № 68903565 щодо майна ОСОБА_2 (а.с. 9).
Постановою державного нотаріуса Рогатинської державної нотаріальної контори Андрейків Т.В. від 17 лютого 2026 року №125/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки ім. АДРЕСА_1 , що розташована на території Рогатинської міської ради Івано-Франківської області, оскільки відсутні документи, які б підтверджували родинний зв`язок між померлою ОСОБА_2 та позивачкою ОСОБА_1 , а також через відсутність документа, що посвідчує право власності спадкодавця на земельну часку (пай) (а.с.8).
Відповідно до копії свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_2 , виданого повторно 10 липня 1986 року її батьками записано - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 14).
Встановлено, що у зв`язку із реєстрацією шлюбів позивачка змінювала прізвище, зокрема із дошлюбного ОСОБА_6 на ОСОБА_7 , а згодом із ОСОБА_7 на ОСОБА_8 . Дані факти підтверджуються копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 14 квітня 1963 року, копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00055829210 від 10 січня 2026 року, копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 18 січня 1994 року, копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00055829190 від 10 січня 2026 року (а.с., 16-17, 18-20).
Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , жительки с. Обельниця Івано-Франківського району Івано-Франківської області, які є сусідами позивачки надали аналогічні показання про те, що ОСОБА_2 , яка працювала в колгоспі є матір`ю позивачки.
Застосовані норми права та висновки суду за результатами розгляду справи
Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно частини другої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.
Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами ( п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України).
У п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31 березня 1995 року зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. 
Зібрані у справі письмові докази та показання свідків в їх сукупності доводять, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю позивачки ОСОБА_1 .
Встановлення цього факту необхідно позивачці для одержання в нотаріуса свідоцтва про право на спадщину за законом.
Частиною дев`ятою статті 5 ЗК України 1990 року кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 22 ЗК України 1990 року право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право.
У частині другій статті 23 цього Кодексу визначено, що державний акт
на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян.До державного акта додається список цих громадян.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі
(на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку, громадяни та юридичні особи, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай).
Згідно з частинами першою, другою статті 2 вказаного Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року
№ 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).
Згідно з пунктом 2 цього Указу право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.
Таким чином, право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов:
1) перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; 2) отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; 3) включення особи до списку, доданого до цього акта.
Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 02 березня 2020 року у справі № 573/813/19-ц , від 13 травня 2020 року у справі № 627/66/17, від 20 травня 2020 року у справі № 384/642/17 , від 02 вересня 2020 року у справі № 530/311/19, від 22 жовтня 2020 року у справі № 149/2978/18, від 23 грудня 2020 року у справі № 609/1117/18, від 16 червня 2021 року у справі № 137/1642/19 .
За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 набула право на земельну частку (паї) у колективній власності селянської спілки ім. АДРЕСА_1 і це право входить до складу спадщини.
Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правилаЦивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР).
Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, тому до відносин спадкування суд застосовує норми ЦК УРСР 1963 року.
Статтею 524 ЦК УРСР було передбачено, що спадкування здійснюється за законом і за заповітом.
Відповідно до вимогст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.
За ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Право власності на землю гарантується відповідно до положень ст.14 Конституції України.
Відповідно до п.г ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Згідно положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що оскільки спадкодавець ОСОБА_2 набула право на земельну частку (пай), що перебувала у колективній власності селянської спілки ім. І. Франка, а спадкоємець ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері, однак не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно у зв`язку з відсутністю документа, що засвідчує право власності, з наявних у суду матеріалів справи інших спадкоємців, які мають право на спадкування немає, тому це право підлягає захисту судом шляхом його визнання. 
Керуючись ст. ст.259, 263-265, 315, 319 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Рогатинської міської ради Івано-Франківської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування задовольнити повністю. 
Встановити факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну частку (пай) в розмірі 42,68 умовних кадастрових гектарів у землі,яка перебувала у колективній власності селянської спілки ім. І.Франка та знаходиться на території Рогатинської міської ради Івано-Франківської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Відповідач: Рогатинська міська рада Івано-Франківської області, місцезнаходження: Івано-Франківська область, Івано-Франківський район, м. Рогатин, вул. Галицька,65, код ЄДРПОУ 04054323.
Повний текст рішення складено 02 липня 2026 року.
Суддя Р.Г. Могила