ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2026 р. Справа № 597/618/26

місто Заліщики
Заліщицький районний суд Тернопільської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ; 
секретар судового засідання ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.03.2026 року за №12026211150000033, відносно 

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, пенсіонера, в порядку ст.89 КК України раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 КК України,

за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,

встановив:
22 березня 2026 року близько 15 години 00 хвилин у ОСОБА_3 , який перебував на сміттєзвалищі неподалік села Буряківка Чортківського району Тернопільської області, виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання, носіння та зберіганні вибухової речовини без передбаченого законом дозволу.
Реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи неправомірність своїх дій, діючи умисно, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, всупереч нормативним положенням Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 року №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», Розділу II Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 року, 22 березня 2026 року близько 15 години 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи на сміттєзвалищі неподалік села Буряківка Чортківського району Тернопільської області, знайшов, тобто незаконно придбав вибухову речовину метальної дії - бездимний порох, який знаходився в пластиковій пляшці ємністю 1 л.
У подальшому ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на носіння та зберігання вибухової речовини, діючи умисно, що всупереч нормативним положенням Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 року №2471- XII «Про право власності на окремі види майна», Розділу ІІ Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, після незаконного придбання вибухової речовини, знаючи що знайдене є вибуховою речовиною метальної дії - бездимним порохом, переніс бездимний порох до місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , таким чином здійснивши незаконне носіння вибухової речовини в полімерній пляшці ємністю 1 л.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру ОСОБА_3 , перенісши вищезгадану вибухову речовину до місця свого проживання, діючи умисно, усвідомлюючи неправомірність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки всупереч нормативним положенням Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 року № 2471- ХІІ «Про право власності на окремі види майна», Розділу ІІ Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, знаючи що знайдене є вибуховою речовиною метальної дії - бездимним порохом, ОСОБА_3 зберігав дану вибухову речовину у приміщенні житлового будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 до 23 березня 2026 року, здійснивши таким чином незаконне її зберігання.
В подальшому 23 березня 2026 року ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на носіння вибухової речовини, діючи умисно, усвідомлюючи неправомірність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки всупереч нормативним положенням Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 року № 2471- XII «Про право власності на окремі види майна», Розділу II Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, взяв вище зазначену вибухову речовину метальної дії - бездимний порох, яка знаходилась в пластиковій пляшці за місцем його проживання та переніс її на автобусну зупинку, що в селі Буряківка Чортківського району Тернопільської області, та близько 16 години 20 хвилин був виявлений працівниками поліції відділення поліції №4 Чортківського районного управління поліції Національної поліції в Тернопільській області із вибуховою речовиною метальної дії - бездимним порохом, загальною масою 735,47 грам, які повідомили про даний факт на лінію «102», викликавши на місце події слідчо-оперативну групу.
Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується в придбанні, носінні та зберіганні вибухової речовини без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.
З огляду на позицію сторін, відповідно до якої вони не оспорюють обставини кримінального провадження, переконавшись у правильності розуміння сторонами змісту цих обставин та зважаючи на відсутність сумнівів у добровільності такої позиції, суд постановив визнати недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які учасниками судового провадження не оспорюються та вважає за необхідне, зважаючи на вимоги ч.3 ст.349 КПК України, допитати обвинуваченого та дослідити його характеризуючі дані.
В судовому засіданні ОСОБА_3 винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, які викладені в обвинувальному акті. Додатково пояснив, що усвідомив протиправність своїх дій, на даний час він розкаюється у вчиненому.
Прокурор просить суд призначити обвинуваченому міру покарання в межах санкції частини 1 статті 263 КК України у виді позбавлення волі, та на підставі ст.75 КК України звільнити останнього від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк. Також просить вирішити питання щодо речового доказу. 
Обвинувачений не заперечив щодо запропонованої прокурором міри покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, позицію прокурора щодо міри покарання, фактичні обставини кримінального провадження, особу винуватого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, зокрема, до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання обвинуваченим вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, обставини, що обтяжують покарання відсутні.
Таким чином суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення, а саме у виді позбавлення волі на певний строк.
Разом з тим суд, враховуючи вищенаведені пом`якшуючі для покарання обвинуваченого обставини, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який є особою похилого віку, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, приходить до переконання, що є всі підстави для звільнення ОСОБА_3 відповідно до ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії на нього слід покласти передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки, оскільки ОСОБА_3 може бути перевихований без реального відбування призначеного судом покарання, що буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Водночас, з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 в період дії іспитового строку нагляд за останнім слід покласти відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України на орган пробації за місцем проживання.
Майнової шкоди у кримінальному провадженні не завдано.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. 
Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 122, 124 КПК України.
Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись статтями 100, 124, 174, 349, 368, 371, 374 КПК України, Заліщицький районний суд Тернопільської області, –

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.
Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
1) періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;
3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Згідно з ч. 4 ст. 76 КК України нагляд за ОСОБА_3 в період дії іспитового строку покласти на орган пробації за місцем проживання.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати по справі, пов`язані з проведенням: судової експертизи матеріалів, речовин та виробів від 26.03.2026 року №СЕ-19/120-26/4065-ФХВР в сумі 2228,50 грн.; судової вибухово-технічної експертизи від 31.03.2026 року №СЕ-19/120-26/4270-ВТХ в сумі 2674,20 грн.
На підставі ст.100 КПК України, після набрання вироком законної сили, речовий доказ: 
- компакт-диск (носій інформації) «ALERUS» DVD-R 4,7 GB із відеозаписами під назвою «23.03.2026 коцюба», «23.03.2026 мусял» та «23.03.2026 присмак», які зберігаються в матеріалах кримінального провадження №12026211150000033, залишити при матеріалах кримінального провадження.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Заліщицький районний суд Тернопільської області.
Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_5