ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 червня 2026 року м. Житомир справа № 240/25314/24
категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Романченка Є.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не нарахування та невиплати із 18.10.2024 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, установленим на 1 січня відповідного календарного року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 18.10.2024 нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, що проживає на території радіоактивного забруднення, відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, установленим на 1 січня відповідного календарного року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є непрацюючим пенсіонером, проживає в населеному пункті, який віднесено до зони радіоактивного забруднення, та перебуває на обліку у відповідача. На виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 у справі №240/19381/20 їй виплачується доплата, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі двох мінімальних заробітних плат. Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про нарахування та виплату їй підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб. Листом Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовило позивачу в нарахуванні та виплаті підвищення до пенсії.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 позивачу було відмовлено у відкритті провадження.
Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2025 ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 залишено без змін.
Постановою Верховного суду від 28.11.2025 ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 27.12.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2025 скасовано, справу №240/25314/24 направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 26.01.2026 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач подав відзив на позов, у якому просить відмовити у його задоволенні. Вказує, що в даному випадку підлягає застосуванню принцип незворотності дії закону у часі, за яким до спірних правовідносин має застосовуватись стаття 39 Закону №796-ХІІ в редакції Закону після 01.01.2016. Чинна редакція статті 39 Закону №796-ХІІ передбачає, що громадянам, які працюють у зоні відчуження, встановлюється доплата у порядку і розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України. Позивач у зоні відчуження не працює, права на нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, він не має, оскільки таке право не передбачено чинним законодавством, а саме статтею 39 Закону №796-ХІІ.
Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив таке.
Позивач є непрацюючим пенсіонером, проживає в населеному пункті, який відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 у справі №240/19381/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 17.07.2018 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).
Рішення суду набрало законної сили 06.05.2021.
Позивач звернулася до відповідача із заявою про нарахування та виплату їй підвищення до пенсії, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб 
Листом відповідач повідомив, що розмір підвищення, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, встановленого до пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду, з 01.10.2024 перераховано відповідно до вимоги державного виконавця, а саме з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати 1600 грн, що застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду та на даний час розмір такого підвищення становить 3200, 00 грн.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати такого підвищення в розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, установленого на 1 січня відповідного календарного року, з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №240/19227/21 від 04.04.2024, позивач звернувся до суду з позовом за захистом порушених прав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від встановленого прожиткового мінімуму.
Суд враховує, що відповідно до статей 92, 96 Конституції України виключно законом встановлюється Державний бюджет України, який затверджується щорічно, і який підлягає обов`язковому виконанню на всій території України.
Крім того, статтею 95 Конституції України передбачено, що виключно законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків.
Згідно з частиною 2 статті 4 Бюджетного кодексу України при здійсненні бюджетного процесу в Україні положення нормативно-правових актів застосовуються лише в частині, в якій вони не суперечать положенням Конституції України, цього Кодексу та закону про Державний бюджет України.
Приписами частини 2 статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" визначено розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1600,00 грн.
Як вже зазначалося вище, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 у справі №240/19381/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити із 17.07.2018 нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_1 як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону №796-XII, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з законом про Державний бюджет України на відповідний рік).
Вказане судове рішення набрало законної сили 06.05.2021 та у відповідності до частини 2 статті 14, частини 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України є обов`язковим до виконання всіма органами державної влади, фізичними і юридичними особами.
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" визначено розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду, на рівні 1600 гривень.
У відзиві на позовну заяву представник Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області поміж іншого зазначив, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 02.04.2021 у справі №240/19381/20 та з урахуванням вимоги державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Головним управлінням позивачу проведено перерахунок підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному ст. 39 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам згідно з законом про Державний бюджет України на відповідний рік, тобто: з 17.07.2018 - 7446,00 грн, з 01.01.2019 - 8346,00 грн, з 01.01.2020 - 9446,00 грн, з 01.09.2020 - 10000,00 грн, з 01.01.2021 - 12000,00 грн, з 01.12.2021 - 13000,00 грн. З 01.01.2024 при перерахунку пенсії застосовано розмір мінімальної заробітної плати, яка застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду - 1600,00 грн відповідно до ст. 8 Закону України Про Державний бюджет України на 2024 рік.
Таким чином, доплати до пенсії, передбачені статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно з законом про Державний бюджет України на відповідний рік) здійснюються у відповідності до вимог частини 2 статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 01.01.2024.
За змістом статті 152 Конституції України закони, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Так, станом на дату прийняття судом цього рішення положення частини 2 статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" від 09.11.2023 №3460-IX неконституційними у встановленому законом порядку не визнавались, а тому підлягають застосуванню при регулюванні правовідносин, щодо яких вони прийняті.
Суд зауважує, що за своєю суттю спір у справі №240/25314/24 виник у зв`язку із застосуванням Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області при здійсненні перерахунку такого підвищення у 2024 році встановленої частиною 2 статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" від 09.11.2023 №3460-IX розрахункової величини для обчислення виплат за рішеннями суду на рівні 1600,00 грн.
Тобто зі змісту позовної заяви слідує, що фактично позивач не погоджується зі способом виконання вказаного судового рішення щодо нарахування підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з двох мінімальних заробітних плат.
Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень, оскільки виконання судового рішення являє собою завершальну стадію судового провадження.
Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі №816/2016/17, а також у постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №806/2143/15.
Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права; вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) при виконанні судового рішення в окремому судовому провадженні не розглядаються.
Схожі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 22.08.2019 у справі №522/10140/17 та від 21.11.2019 у справі №802/1933/18-а.
З огляду на вищевикладене суд вважає, що, здійснюючи позивачу з 01.01.2024 перерахунок підвищення до пенсії, встановленого статтею 39 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку із чим правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина перша статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).
Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.
Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 7, м. Житомир, Житомирська обл., Житомирський р-н, 10003, ЄДРПОУ 13559341) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Ю. Романченко

30.06.26