ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 травня 2026 року	справа № 380/2914/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій (бездіяльності) протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі - відповідач) із вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нездійснення перерахунку позивачу щомісячної додаткової грошової винагород, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 за період з січня 2017 року по 18.01.2018, а також грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплачених у 2017, 2019 роках, підйомної допомоги, виплаченої у 2019 році та компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки, виплаченої у 2019 році, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат індексації грошового забезпечення рахуванням вже виплачених сум;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та доплату позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 за період з січня 2017 року по 18.01.2018. а також грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплачених у 2017, 2019 роках, підйомної допомоги, виплаченої у 2019 році та компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки, виплаченої у 2019 році, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для перерахунку вказаних виплат індексації грошового забезпечення, із одночасною компенсацією податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення грошових, винагород та інших виплат одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 та з урахуванням вже виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Міністрів України від 22.09.2010 №889 при обрахунку позивачу грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити перерахунок та доплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової вини передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004 та з урахування вже виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на день його виключення зі списків особового складу з ним не було проведено повного розрахунку з грошового забезпечення, зокрема не виплачено в повному обсязі індексацію грошового забезпечення. Стверджує, що індексація грошового забезпечення та щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, є складовими грошового забезпечення військовослужбовця, з якого обчислюються грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, підйомна допомога та компенсація за невикористані дні щорічної відпустки. Оскільки індексацію грошового забезпечення позивачу нараховано та виплачено лише у 2026 році з порушенням строків її виплати, а раніше виплачені похідні виплати обчислювалися без урахування індексації та щомісячної додаткової грошової винагороди, позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду із цим позовом за захистом свого порушеного права.
Ухвалою судді від 23.02.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні); відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечено повністю. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що допомога для оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, підйомна допомога та компенсація за невикористані дні відпустки є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, мають разовий характер, а тому відповідно до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” не є об`єктом індексації. Стверджує, що розмір щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою № 889, визначається в межах дискреції та не має сталого (постійного) характеру, а тому не підлягає включенню до складу грошового забезпечення для обрахунку похідних виплат і не може бути перерахований з урахуванням індексації. Вказує також, що ІНФОРМАЦІЯ_4 є бюджетною установою, розпорядником бюджетних коштів III ступеня, та діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Просив у задоволенні позову відмовити.
Суд дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі обставини справи.
Згідно з відомостями військового квитка серії НОМЕР_2 від 27.01.2017 ОСОБА_1 безперервно проходив військову службу у період з 28.12.2016 по 18.01.2018 та з 06.02.2019 по 08.12.2019 у ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_3 ), що не заперечується сторонами.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 29.03.2021 припинено юридичну особу - Військову частину НОМЕР_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) із визначенням правонаступником Військової частини НОМЕР_1 (на даний час - ІНФОРМАЦІЯ_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі № 380/21155/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2025, серед іншого визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_7 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 28.12.2016 по 18.01.2018 та з 06.02.2019 по 08.12.2019; зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказані періоди, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
На виконання зазначеного судового рішення відповідач 27.01.2026 виплатив позивачу недоплачену суму індексації грошового забезпечення у розмірі 71058,88 грн, що підтверджується випискою по банківському рахунку та розрахунковим листом за січень 2026 року.
Згідно з архівними відомостями особових карток грошового забезпечення позивача за 2017-2019 роки, в межах періоду з 28.12.2016 по 18.01.2018 та з 06.02.2019 по 08.12.2019 останньому були виплачені: у липні 2017 року - допомога для оздоровлення в розмірі 4403,00 грн; у вересні 2017 року - матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 530,00 грн; у березні 2019 року - допомога для оздоровлення в розмірі 9513,50 грн; у травні 2019 року - підйомна допомога в розмірі 9552,00 грн; у листопаді 2019 року - матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 795,00 грн; у грудні 2019 року - компенсація за невикористані дні відпустки в розмірі 8245,04 грн.
Крім того, з січня 2017 року по 18.01.2018 позивачу безперервно виплачувалася щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, що підтверджується архівними відомостями особової картки грошового забезпечення позивача та не заперечується відповідачем.
Вважаючи, що відповідач протиправно не врахував щомісячну додаткову грошову винагороду та індексацію грошового забезпечення при обрахунку наведених вище похідних виплат, а також не здійснив їх перерахунку з урахуванням індексації, виплаченої лише у 2026 році, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом свого порушеного права.
При вирішенні спору по суті суд керується таким.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу” № 2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-XII).
Згідно з частиною першою статті 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей врегульовано Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” № 2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок виплати грошового забезпечення визначається керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи. Абзацом другим частини третьої статті 9 цього Закону встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Згідно з частиною першою статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік виплачується грошова допомога на оздоровлення, обрахунок якої здійснюється виходячи з місячного розміру грошового забезпечення.
Порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України у спірний період визначалися Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України та деяким іншим особам, затвердженою наказом МВС України від 25.06.2018 № 558 (далі - Інструкція № 558), а до набрання нею чинності - Інструкцією, затвердженою наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 № 425 (далі - Інструкція № 425). Зазначеними інструкціями передбачено виплату військовослужбовцям грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, підйомної допомоги та грошової компенсації за невикористані дні відпустки, розрахунковою величиною для обрахунку яких є місячне грошове забезпечення військовослужбовця.
Постановою Кабінету Міністрів України “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій” № 889 від 22.09.2010 (далі - постанова № 889; чинна до 01.03.2018) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду, зокрема, військовослужбовцям Державної прикордонної служби України - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Щодо включення щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення, з якого обчислюються похідні виплати, суд зазначає таке.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2021 у справі № 825/997/17 звернула увагу на те, що структура грошового забезпечення військовослужбовців визначена законом, а тому не може бути звужена нормами підзаконних нормативно-правових актів.
Згідно з частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Статтею 13 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17. У постанові від 06.02.2019 у вказаній справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення. При цьому до грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.
У постанові від 10.11.2021 у справі № 825/997/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер, а тому входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого, зокрема, обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби. Велика Палата Верховного Суду також наголосила, що незалежно від того, у якій постанові викладена відповідна правова позиція, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду.
Матеріалами справи підтверджується, що позивачу у спірний у межах справи період - з січня 2017 року по 18.01.2018 - щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою № 889, виплачувалася безперервно. За таких обставин зазначена винагорода не може вважатися одноразовою виплатою, відповідає ознакам щомісячного додаткового виду грошового забезпечення, що має постійний характер, та входить до складу грошового забезпечення військовослужбовця.
Доводи відповідача про те, що розмір щомісячної додаткової грошової винагороди визначається в межах дискреції та не має сталого характеру, а тому не підлягає включенню до складу грошового забезпечення, суд відхиляє, оскільки можливість визначення розміру винагороди в межах граничного значення (у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення) не змінює щомісячного та постійного характеру самої виплати у період її фактичного нарахування і не звужує визначеної законом структури грошового забезпечення. Протилежне тлумачення суперечило б наведеним вище висновкам Великої Палати Верховного Суду.
Разом із тим щомісячну додаткову грошову винагороду в розмірі, передбаченому постановою № 889, до складу грошового забезпечення, з якого позивачу обчислено грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік, відповідачем не включено. За таких обставин бездіяльність відповідача щодо неврахування зазначеної винагороди при обрахунку вказаних виплат за 2017 рік є протиправною, а позовні вимоги у цій частині - обґрунтованими.
Щодо включення індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення, з якого обчислюються похідні виплати, суд зазначає таке.
Індексація грошових доходів населення здійснюється відповідно до Закону України “Про індексацію грошових доходів населення” № 1282-XII від 03.07.1991 (далі - Закон № 1282-XII) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 (далі - Порядок № 1078).
Згідно зі статтею 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Як визначено абзацом другим частини третьої статті 9 Закону № 2011-XII, грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Конституційний Суд України у Рішенні від 15.10.2013 № 9-рп/2013 наголосив, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати йому достатній, гідний життєвий рівень. Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати, мають компенсаторний характер та як складові належної працівникові заробітної плати спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін.
За усталеною практикою Верховного Суду індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення військовослужбовців є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті. Індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня грошового забезпечення внаслідок його знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовця, з якого здійснюється, зокрема, обрахунок щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою № 889, а також грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, підйомної допомоги та компенсації за невикористані дні відпустки (аналогічні висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 825/1987/17, від 05.02.2020 у справі № 825/565/17, від 30.11.2023 у справі № 380/21619/21).
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі № 380/21155/24, яке набрало законної сили, встановлено право позивача на отримання індексації грошового забезпечення за період з 28.12.2016 по 18.01.2018 та з 06.02.2019 по 08.12.2019. Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Факт нарахування та виплати позивачу зазначеної індексації підтверджується випискою по картковому рахунку та розрахунковим листом за січень 2026 року. При цьому індексацію грошового забезпечення нараховано позивачу за кожен місяць спірного періоду, що підтверджує її щомісячний (систематичний) характер.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення має щомісячний (систематичний) характер, а відтак повинна бути врахована відповідачем у складі місячного грошового забезпечення, з якого обчислюються щомісячна додаткова грошова винагорода за період з січня 2017 року по 18.01.2018, грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, виплачені у 2017 та 2019 роках, підйомна допомога, виплачена у 2019 році, та компенсація за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки, виплачена у 2019 році.
Оскільки індексацію грошового забезпечення нараховано та виплачено позивачу із порушенням строків (лише у 2026 році), тоді як похідні виплати були обчислені та виплачені у 2017-2019 роках виходячи з непроіндексованого (зниженого) грошового забезпечення, відповідач, виплачуючи позивачу індексацію із запізненням, був зобов`язаний здійснити перерахунок зазначених похідних виплат з урахуванням такої індексації, чого протиправно не здійснив.
Щодо вимоги про одночасну компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб суд зазначає таке.
Згідно з пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян. 
Умови та механізм такої щомісячної грошової компенсації визначено Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі - Порядок № 44). Оскільки спір у цій справі стосується грошового забезпечення позивача, він має право на отримання компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44, у зв`язку з чим відповідні похідні вимоги також підлягають задоволенню.
Водночас суд звертає увагу на таке. Заявляючи вимогу про визнання протиправною бездіяльності щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань (третя вимога позову), позивач обмежив її лише 2017 роком. Натомість матеріали справи підтверджують виплату щомісячної додаткової грошової винагороди позивачу до 18.01.2018, що охоплюється встановленим судом періодом. З огляду на принцип диспозитивності (стаття 9 КАС України) суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані цією Конвенцією, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Під ефективним засобом (способом) захисту слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ураховуючи наведене, належним способом захисту порушеного права позивача у цій справі є визнання протиправною відповідної бездіяльності відповідача та зобов`язання його здійснити перерахунок і доплату наведених виплат з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та щомісячної додаткової грошової винагороди, з урахуванням уже виплачених сум.
Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач належними та допустимими доказами правомірності своєї бездіяльності не довів.
Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору доказів понесення ним інших судових витрат матеріали справи не містять, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нездійснення перерахунку ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, за період з січня 2017 року по 18.01.2018, а також грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплачених у 2017, 2019 роках, підйомної допомоги, виплаченої у 2019 році, та компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки, виплаченої у 2019 році, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат індексації грошового забезпечення та з урахуванням вже виплачених сум.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_8 (військова частина НОМЕР_1 ) (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, за період з січня 2017 року по 18.01.2018, а також грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплачених у 2017, 2019 роках, підйомної допомоги, виплаченої у 2019 році, та компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки, виплаченої у 2019 році, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для перерахунку вказаних виплат індексації грошового забезпечення, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, та з урахуванням вже виплачених сум.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо неврахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_8 (військова частина НОМЕР_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) здійснити перерахунок та доплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) грошової допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, та з урахуванням вже виплачених сум.
Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій, встановлених пунктом 3 Розділу VI “Прикінцевих положень” Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя  Желік О.М.