Справа № 645/5634/25
Провадження № 2/645/273/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 липня 2026 року            м. Харків
Немишлянський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді Лисенко О.О.,
за участі секретаря судового засідання Кузьменко Т.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №645/5634/25 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ», в інтересах якого діє представник – адвокат Сечко Сергій Володимирович, до ОСОБА_1 , про стягнення виплаченого страхового відшкодування,–
в с т а н о в и в :
22.08.2025 до суду надійшла вищевказана позовна заява, подана через електронний кабінет ЄСІТС, у якій позивач просить судСтягнути з ОСОБА_1 (Адреса: АДРЕСА_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (Код ЄДРПОУ: 30859524; Адреса: 03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, буд. 32, літ. А, п/р НОМЕР_2 в ПАТ "УКРГАЗБАНК", МФО 320478) суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 29 371 (двадцять дев`ять тисяч триста сімдесят одна) грн 86 коп, а також витрати сплаченого судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.
В обґрунтування позову вказує, що 27.10.2023 о 22 год.30 хв. по проспекту Героїв Харкова, 247 в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Renault Megane», державний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 та автомобіля «Dodge Dart», державний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 .
Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно правова відповідальність власника автомобіля «Renault Megane», державний номер НОМЕР_3 була застрахована в ПАТ «СК «УСГ» полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-216347135.
Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2023 року у справі № 645/6128/23 ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2023 року у
справі № 645/6223/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Власник пошкодженого транспортного засобу «Dodge Dart», державний номер НОМЕР_4 звернувся до ПАТ «СК «УСГ» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 28 жовтня 2023 року та заявою про виплату страхового відшкодування від 30 жовтня 2023 року. Дана заява була розглянута, пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком, у зв`язку з чим на підставі:- Акт огляду транспортного засобу від 03.11.2023 року; - Ремонтна калькуляція № ОСЦВ-583 від 03.11.2023 року; - Страховий акт № ОСЦВ-583 від 13 листопада 2023 року та розрахунок суми страхового відшкодування від 13 листопада 2023 року.
ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 29 371,86 грн (двадцять дев`ять тисяч триста сімдесят одна), що підтверджується платіжною інструкцією №96497 від 13 листопада 2023 року.
Оскільки постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2023 року у справі № 645/6223/23 відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, тобто, що ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП, перебував у стані алкогольного сп`яніння, то останній повинен відшкодувати ПАТ «СК «УСГ» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі: 29 371,86 грн (двадцять дев`ять тисяч триста сімдесят одна гривня).
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями від 22.08.2025, справу передано на розгляд головуючому судді Лисенко О.О.
Ухвалою судді від 28.08.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Надано відповідачу строк на надання відзиву. 
У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду клопотання, у якому просив проводити розгляд без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції на адресу зазначену в позовній заяві, кореспонденція повернулась до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. Відповідач не надав заперечень проти зазначених у позові обставин. 
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Таким чином, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, в судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 27.10.2023 о 22 год 30 хв, ОСОБА_1 ,  керуючи автомобілем марки «Renault Megane», державний номер НОМЕР_3 , по проспекту Героїв Харкова, 247 в м.Харкові, на порушення п.п. 12.1; 13.1; 2.3.Б ПДР України, не обрав безпечної швидкості руху та дистанції, не був уважним за кермом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, в наслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «Dodge Dart», державний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який зупинився попереду за червоний сигнал світлофора. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальну шкоду (а.с.8).
Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.12.2023 у справі №645/6128/23 ОСОБА_1 визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в доход держави у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень. Відповідно до положень п. 12 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору. Постанова набрала законної сили 08.01.2024 (а.с.8).
Судом також встановлено, що 27.10.2023 року о 22 год. 30 хв. в м. Харкові, пр-т Героїв Харкова, буд. 247, ОСОБА_1 керував автомобілем марки «Renault Mеgane», державний номер НОМЕР_3 , став учасником ДТП та перебував у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився на місці зупинки автомобіля, у встановленому законом порядку із застосуванням газоаналізатора «Drager Alcotest 6810», ARCD – 0480. Результат огляду – 2,19 ‰ проміле. З результатом був згоден. Вказаними діями  ОСОБА_1 порушив п. 2.9 а). Правил дорожнього руху (а.с.9-10).
Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 листопада 2023 року у справі №645/6223/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Постанова набрала законної сили 04.12.2023 (а.с.9-10).
Таким чином, у настанні дорожньо-транспортної пригоди наявна вина ОСОБА_1 .
На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно правова відповідальність власника автомобіля «Renault Megane», державний номер НОМЕР_3 була застрахована в ПАТ «СК «УСГ» полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-216347135 (а.с.11).
Власник пошкодженого транспортного засобу «Dodge Dart», державний номер НОМЕР_4 звернувся до ПАТ «СК «УСГ» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 28 жовтня 2023 року та заявою про виплату страхового відшкодування від 30 жовтня 2023 року (а.с.14,22).
Заява про виплату страхового відшкодування від 30 жовтня 2023 року була розглянута, пошкодження застрахованого автомобіля визнано страховим випадком, у зв`язку з чим на підставі: акту огляду транспортного засобу від 03.11.2023 (а.с.15-16); ремонтної калькуляції № ОСЦВ-583 від 03.11.2023 (а.с.17-19); страхового акту № ОСЦВ-583 від 13.11.2023 (а.а.20); розрахунку суми страхового відшкодування 13.11.2023 (зв.бік а.с.20) та протоколу-узгодження про розмір страхового відшкодування від 13.11.2023 (а.с.21) ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 29371,86 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №96497 від 13.11.2023 (а.с.7).
Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до ст. 12, 229 ЦПК України такі докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з виплатою позивачем як страховиком відшкодування потерпілому, відповідальність якого застрахована цим страховиком, та переходом до останнього права вимоги до відповідача як завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування (суброгація).
Згідно із ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України (ЦК України), Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.
Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності (ст. 980 ЦК та ст. 4 Закону України «Про страхування»).
За правилами ст. 999 ЦК України і статей 6, 7 Закону України «Про страхування» за вольовою ознакою страхування може бути добровільним і обов`язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
За приписами ч. 1 ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.
Статтею 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках встановлених законом, при цьому до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 27 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика, суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Так, у випадку суброгації, відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні, із збереженням самого зобов`язання, на підставі договору страхування, а також статтею 993 ЦК України, статтею 27 Закону України «Про страхування». У випадку регресу, одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється нормами статті 1191 ЦК України.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.
Із огляду на це, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора, до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.
Таким чином, до позивача ПАТ «СК «УСГ» як страховика, який виплатив страхове відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-216347135, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
Ураховуючи те, що позивач виплатив суму страхового відшкодування за вищезазначеним полісом страхування у розмірі 32877 (тридцять дві тисячі вісімсот сімдесят сім) грн 49 коп, до нього в порядку та на умовах передбачених статтями 512, 514, 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», перейшло суброгаційне право вимоги до відповідача.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений позивачем судовий збір у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.
Керуючись ст. 4, 13, 81, 82, 89, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 279, 280 282, 354 ЦПК України; ст. 512, 514, 979, 980, 993, 999, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України; ст. 1, 4, 27 Закону України «Про страхування», ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,–
ухвалив:
Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ», в інтересах якого діє представник – адвокат Сечко Сергій Володимирович, до ОСОБА_1 , про стягнення виплаченого страхового відшкодування – задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 29 371,86 грн (двадцять дев`ять тисяч триста сімдесят одну гривню 86 копійок) 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлено 02 липня 2026 року.

Учасники справи:
позивач – Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (код ЄДРПОУ: 30859524; Адреса: 03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, буд. 32, літ. А, п/р НОМЕР_2 в ПАТ "УКРГАЗБАНК", МФО 320478), зареєстрований кабінет в ЄСІТС;
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 , зареєстрований кабінет в ЄСІТС відсутній.

Суддя О.О. Лисенко