Справа № 206/2850/26 
Провадження № 2-о/206/135/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.05.2026 Самарський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Поштаренко О.В.,
присяжних: Горобця С.Г.,Литвинова В.В.,
за участю секретаря с/з Содоль М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою Комунального некомерційного товариства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради" про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги,
за участю:
прокурора Геник Л.С.,
представника заявника лікаря-психіатра ОСОБА_2 
захисника-адвоката Яструба О.П..
особи стосовно якої розглядається заява ОСОБА_1 
ВСТАНОВИВ:
Заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги.
В обґрунтування заяви зазначено, що 07.05.2026 року о 20 год. 56 хв. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 була госпіталізована до психіатричного стаціонару, підставою для висновку про необхідність госпіталізації є погіршення психічного стану. На підставі цього, ОСОБА_3 оглянута черговим лікарем і була госпіталізована в 6 відділення без згоди пацієнта, тому що при відтермінуванні госпіталізації існував значний ризик для життя пацієнта та оточуючих. 08.05.2026 року ОСОБА_3 оглянута комісією лікарів КНТ «ДБКЛПД» ДОР», якою підтверджено наявність психічних розладів та зроблено висновок про необхідність її госпіталізації до стаціонарного відділення у зв`язку із наявністю у неї ознаки тяжкого психічного захворювання. Встановлений діагноз та винесено висновок в якому зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.
У судовому засіданні представник заявника лікар - психіатр Мозолюк Т.В. просила відмовити у задоволенні заяві, оскільки на теперішній час відсутні підстави для примусової госпіталізації особи. Висновок комісії лікарів-психіатрів був наданий на час надходження ОСОБА_1 до приймального відділення.
Прокурор в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви, враховуючи позицію лікаря-психіатра.
Особа, стовно якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснень по суті справи не надала, з причин її психічного стану.
Захисник-адвокат Яструб О.П. просив відмовити в задоволенні заяви про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 , на підставі своїх заперечень.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника лікаря - психіатра, особи, стовно якої вирішується питання про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , думку прокурора, захисника, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню за наступних підстав.
В силу ст.14 Закону Українивід 22.02.2000р.№ 1489-ІІІ«Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.
У судовому засіданні було встановлено, що 07.05.2026 року о 20 год. 56 хв. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 була госпіталізована до психіатричного стаціонару, 08.05.2026 року ОСОБА_3 оглянута комісією лікарів КНТ «ДБКЛПД» ДОР», якою підтверджено наявність психічних розладів та зроблено висновок про необхідність її госпіталізації до стаціонарного відділення у зв`язку із наявністю у неї ознаки тяжкого психічного захворювання. Встановлений діагноз та винесено висновок в якому зазначено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги
Відповідно до положень принципу 15 «Принципи госпіталізації» додатку до резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 18 лютого 1992 року №46/119 «Захист осіб із психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги» передбачено, що «…Коли особа потребує лікування в психіатричному закладі, необхідно докладати всіх зусиль, щоб уникнути примусової госпіталізації…».
Це є неприпустимим порушенням прав та свобод особи, оскільки метою примусового лікування є надання своєчасної допомоги за наявності виключних підстав (наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку, нездатність самостійно задовольняти основні свої потреби, можливість завдання значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги),наявність психічного захворювання як такого за відсутності відповідних підстав та їх доказів не може виправдовувати обмеження свободи особи.
Згідно з частиною першою статті 29Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.
Конституційний Суд України виходить із того, що серед фундаментальних цінностей дієвої конституційної демократії є свобода, наявність якої у особи є однією з передумов її розвитку та соціалізації. Право на свободу є невід`ємним та невідчужуваним конституційним правом людини і передбачає можливість вибору своєї поведінки з метою вільного та всебічного розвитку, самостійно діяти відповідно до власних рішень і задумів, визначати пріоритети, робити все, що не заборонено законом, безперешкодно і на власний розсуд пересуватися по території держави, обирати місце проживання тощо. Право на свободу означає, що особа є вільною у своїй діяльності від зовнішнього втручання, за винятком обмежень, які встановлюються Конституцією та законами України.
Стаття 25Закону України"Пропсихіатричну допомогу" передбачає, що особи, яким надається психіатрична допомога, мають права і свободи громадян, передбачені Конституцією України (254к/96-ВР) та законами України. Обмеження їх прав і свобод допускається лише у випадках, передбачених Конституцією України, відповідно до законів України.
Враховуючи викладене, а також те, що лікар-психіатр не підтримав подану заяву, а іншими учасниками судового процесу вимоги заяви також не були підтримані, суд дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психіатричної допомоги у примусовому порядку.
У зв`язку з наведеним, у задоволенні заяви Комунального підприємства «ДБКЛПД» ДОР про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку слід відмовити.
Керуючись ст. ст.2,5,10,212,259,263-265,268,339-342 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяві Комунального некомерційного товариства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради" про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя О.В. Поштаренко

Присяжні: С.Г. Горобець

В.В. Литвинов