ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 року
справа №380/6264/26
провадження № П/380/6326/26

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Дочірнього підприємства "Санаторій "Моршинкурорт" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих профспілок України "Укрпрофздоровниця" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 
в с т а н о в и в
Дочірнє підприємство "Санаторій "Моршинкурорт" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих профспілок України "Укрпрофздоровниця" (місцезнаходження: 82482, Львівська обл., Стрийський р-н, м. Моршин, вул. Паркова Площа, 3; ЄДРПОУ: 02649905) звернулось до суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35; ЄДРПОУ: 43968090), в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Львівській області, яка полягає у ненаданні Дочірньому підприємству "Санаторій "Моршинкурорт" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" індивідуальної податкової консультації у письмовій (паперовій) формі на звернення від 20.02.2026 №13-16/59;
зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області надати Дочірньому підприємству "Санаторій "Моршинкурорт" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" нову індивідуальну податкову консультацію у письмовій (паперовій) формі з урахуванням висновків суду, на наступні питання: 
Чи підлягають включенню до бази оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (відповідно до ст. 266 ПКУ), та платою за землю (відповідно до ст. 269- 270 ПКУ) об`єкти нерухомого майна та земельні ділянки, що перебувають у власності платника податків, але передані у фактичне користування військовим частинам Збройних Сил України на виконання військово-квартирної повинності та не можуть використовуватися платником податків у господарській діяльності? 
Чи свідчить наявність у платника податків документів, що підтверджують передачу об`єктів нерухомого майна та земельних ділянок у фактичне користування військовим частинам Збройних Сил України, про відсутність у такого платника об`єкта оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та платою за землю у розумінні ст. 266 та ст. 270 ПКУ у період фактичного використання такого майна для потреб оборони держави? 
Чи впливає на визначення бази оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та платою за землю обставина неможливості використання платником податків об`єктів нерухомого майна та земельних ділянок у зв`язку з їх використанням для потреб оборони держави відповідно до законодавства України? 
Чи має право платник податків при складанні податкової декларації за 2026 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та плати за землю застосувати положення п. 46.4 ст. 46 ПКУ та зазначити у доповненні до податкової декларації інформацію щодо обставин неможливості використання об`єктів оподаткування у зв`язку з їх передачею для потреб оборони держави? 
на підставі частини першої статті 382 КАС України встановити судовий контроль за виконанням судового рішення у цій справі шляхом зобов`язання Головного управління ДПС у Львівській області подати до Львівського окружного адміністративного суду у строк 30 (тридцять) календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили звіт про виконання судового рішення в частині зобов`язання надати нову індивідуальну податкову консультацію з урахуванням висновків суду.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління ДПС у Львівській області зі зверненням №13-16/59 про надання індивідуальної податкової консультації у письмовій (паперовій) формі щодо практичного застосування норм податкового законодавства при визначенні бази оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та платою за землю (земельним податком) за 2026 податковий рік, та отримав 09.03.2026 відповідь за №8763/6/13-01-04-03, з висновками та формою якої не погоджується та просить її скасувати. Позивач вважає, що відповідач, отримавши 24.02.2026 звернення позивача, яке повністю відповідало вимогам пункту 52.1 статті 52 ПК України, був зобов`язаний протягом 25 календарних днів надати індивідуальну податкову консультацію у письмовій (паперовій) формі. Замість виконання цього обов`язку відповідач безпідставно кваліфікував звернення позивача як таке, що не відповідає встановленим вимогам, та направив відповідь у порядку Закону №393 "Про звернення громадян", чим допустив протиправну бездіяльність. Ця бездіяльність порушує права позивача, гарантовані підпунктом 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України, позбавляє його правового захисту, передбаченого пунктом 53.1 статті 53 ПК України, та перешкоджає правильному визначенню податкових зобов`язань за 2026 рік. Позивач спростовує доводи відповідача щодо відсутності у зверненні спірних норм законодавства, посилаючись на конкретні статті Кодексу (ст. 266, ст. 269- 270, п. 46.4 ст. 46, пп. 4.1.4, 4.1.6 п. 4.1 ст. 4 ПК України) та чітке формулюваня чотирьох запитань щодо їх практичного застосування в конкретних фактичних обставинах, натомість відсутність у відповіді як аналізу фактичних обставин, так і жодної відповіді на конкретне питання, що суперечить обов`язку контролюючого органу, закріпленому у статті 52 ПК України.
Ухвалою суду від 08.04.2026 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, подати відзив на позовну заяву та всі письмові докази, що підтверджують заперечення проти позову.
У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 23.04.2026, представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що звернення Дочірнього підприємства «Санаторій Моршинкурорт» Приватного акціонерного товариства лікувально оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» (вх. ГУ ДПС у Львівській області від 24.02.2026 № 13/ІПК) не відповідає вимогам, Податкового кодексу України, а саме: не містить чіткої конкретизації питань та посилання на конкретні норми законодавства, у зв`язку із застосоуванням яких виникла потреба в отриманні податкової консультації та які потребують конкретного роз`яснення податковим органом. Вимоги, встановленні пунктом 52.5 статті 52 ПК України, у даному зверненні від 20.02.2026 № 13-16/59, Головним управлінням ДПС у Львівській області не було застосовано. Відповідно оскільки звернення платника податків не відповідало вимогам, зазначеним у цьому пункті, індивідуальна податкова консультація не надавалася, а надсилалася відповідь за підписом керівника (заступника керівника або уповноваженої особи) у паперовій або електронній формі у порядку та строки, передбачені Законом України "Про звернення громадян". Окрім того, по суті заявлених питань у відповіді позивачу зазначено, що Податковий кодекс України не містить норм щодо припинення юридичними особами виконання податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, нарахованого за об`єкти нерухомості, розташовані на територіях, де не велися бойові дії (не були окупованими), які в період дії воєнного стану в Україні виділялися тимчасово для потреб Збройних Сил України, військових адміністрацій. Відповідач також заперечує стягнення витрат на правничу допомогу, покликаючись на відсутність доказів в підтвердження таких витрат, та зазначає про відсутність в спірному випадку підстав для вжиття передбачених частиною першою статті 382 КАС України процесуальних заходів щодо встановлення судового контролю, оскільки позивачем не подано доказів на підтвердження наміру Головного управління ДПС у Львівській області на ухилення від виконання судового рішення.
У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 28.04.2026, представник позивача спростовує заперечення контролюючого органу про відсутність у зверненні передбачених п.52.1 ст.52 ПК України елементів, покликаючись на зміст самого звернення. Вважає, що звернення позивача №13-16/59 про надання індивідуальної податкової консультації не лише формально відповідає всім вимогам абзаців 2-8 п.52.1 ст.52 ПК України, але й містить чітке визначення практичної необхідності (підготовка та подання декларації за 2026 рік з граничним строком до 20 лютого), детальний виклад фактичних обставн (виконання військово-квартирної повинності з лютого 2023 року, Наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 №36 від 08.02.2023, Договір №73 від 09.02.2023, Наказ №590 від 18.10.2024 про обмеження доступу) та чотири конкретні питання щодо застосування норм статтей 266, 269-270, 46.4 ПК України та принципів ст.4 ПК України.
У запереченні на відповідь на відзив, яке надійшло до суду 04.05.2026, представник відповідача зазначає, що звернення позивача не містили опису індивідуальної ситуації, що склалася для платника податків Дочірнього підприємства «Санаторій Моршинкурорт» Приватного акціонерного товариства лікувально оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», що не дає можливості контролюючому органу надати конкретні роз`яснення щодо можливої поведінки платника податків у визначеному колі податкових правовідносин. Дані питання є більше узагальненні і немає чіткості розуміння, тобто якого саме платника податків стосуються дані питання, яка саме власність передана до користування Збройних Сил України, в якій господарській діяльності не використовується власність, на підставі чого передана власність Збройним Силам України. Вказує, що запит про надання податкової консультації має містити визначення конкретних норм, щодо застосування яких платник податків просить надати роз`яснення, а також стосується саме практичного їх використання, у зв`язку із чим у ньому повинно бути викладено певні фактичні обставини, з приводу застосування у яких цих норм в особи виникли питання. Лише виконання сукупності наведених вимог зумовлює виникнення у контролюючого органу обов`язку надати податкову консультацію. Отже, запит повинен бути чітко сформульований, з чітко поставленими та конкретно описаними питання, а тому звернення позивача від 20.02.2026 № 13-16/59 даним вимогам не відповідає у повному обсязі. Відповідно, підстави для надсилання індивідуальної податкової консультації до ДПС України та здійснення її реєстрації в Єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій немає, оскільки дане звернення від 20.02.2026 № 13-16/59 не відповідає вимогам пункту 52.1 статті 52 ПК України.
Суд, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.
Дочірнє підприємство «Санаторій Моршинкурорт» Приватне акціонерне товариство лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» 20.02.2026 звернулося до Головного управління ДПС у Львівській області із зверненням платника податків від 20.02.2026 № 13-16/59 про надання індивідуальної податкової консультації у письмовій (паперовій) формі щодо практичного застосування норм податкового законодавства з наступних питань: 
1. Чи підлягають включенню до бази оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (відповідно до ст. 266 Податкового кодексу України), за платою за землю (відповідно до ст. 269 - 270 Податкового кодексу України) об`єкти нерухомого майна та земельні ділянки, що перебувають у власності платника податків, але передані у фактичне користування військовими частинами Збройних Сил України на виконання військово - квартирної повинності та не можуть використовуватися платником податків у господарській діяльності? 
2. Чи свідчить наявність у платника податків документів, що підтверджують передачу об`єктів нерухомого майна та земельних ділянок у фактичне користування військовими частинами Збройних Сил України, про відсутність у такого платника об`єкта оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та платою за землю у розумінні ст. 266 та ст. 270 Податкового кодексу України у період фактичного використання такого майна для потреб оборони держави?
3. Чи впливає на визначення бази оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та платою за землю обставина неможливості використання платником податків об`єктів нерухомого майна та земельних ділянок у зв`язку з їх використанням для потреб оборони держави відповідно до законодавства України? 
4. Чи має право платник податків при складанні податкової декларації за 2026 рік з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та плати за землю застосовувати положення п. 46.4 ст. 46 Податкового кодексу України та зазначити у доповненні до податкової декларації інформацію щодо обставин неможливості використання об`єктів оподаткування у зв`язку з їх передачею для потреб оборони держави?
В обґрунтування підстав звернення за податковою консультацією платник зазначив практичну необхідність отримання консультації: безпосередню підготовку податкової декларації за 2026 рік з граничним строком подання 20 лютого 2026 року та ризик помилки при визначенні бази оподаткування.
Головним управлінням ДПС у Львівській області, листом від 09.03.2026 № 8763/6/13-01-04-03 надано відповідь Дочірньому підприємству «Санаторій Моршинкурорт» Приватне акціонерне товариство лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», яке надійшло через АТ «УКРПОШТА» (вх. ГУ ДПС Львівській області від 24.02.2026 № 13/ІПК).
У відповіді зазначено, що порядок та умови надання податкових консультацій (в тому числі індивідуальних) визначено статтею 52 розділу ІІ Податкового кодексу України. Зокрема, зазначеним вимогам, що висуваються до податкового органу в частині форми і змісту індивідуальної податкової консультації кореспондує обов`язок платника податків у зверненні про надання такої консультації чітко визначити конкретні норми, щодо застосування яких особа просить надати роз`яснення, а також викласти усі фактичні обставини, з приводу застосування у яких цих норм в особи виникли питання. Лише виконання сукупності наведених вимог зумовлює виникнення у контролюючого органу обов`язку надати податкову консультацію. При цьому податковий орган зобов`язаний викласти висновок щодо практичного застосування окремих норм податкового законодавства лише в окреслених платником податків у запиті меж, тобто, вказаних ним норм та в розрізі приведених ним фактичних обставин їх застосування. Водночас у зверненні Підприємством не наведено жодних спірних норм законодавства щодо яких виникли питання. На звернення платника податків, що не відповідає вимогам, зазначених у пункті 52.1 статті 52 розділу ІІ Податкового кодексу України, індивідуальна податкова консультація не надається, а надсилається відповідь у порядку та строки Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393 «Про звернення громадян».
Також у відповіді податковим органом проаналізовано норми підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, підпункту 283.1.2 пункту 283.1 статті 283 Податкового кодексу України, підпункту 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, статтю 51 Закону України від 19 червня 2023 року № 962-VI «Про охорону земель» та частину 1 статті 172 Земельного кодексу України, та вказано, що Податковий кодекс України не містить норм щодо припинення юридичними особами виконання податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, нарахованого за об`єкти нерухомості, розташовані на територіях, де не велися бойові дії (не були окупованими), які в період дії воєнного стану в Україні виділялися тимчасово для потреб Збройних сил України, військових адміністрацій. З 06 травня 2023 року не нараховується та не сплачується плата за земельні ділянки, що перебувають у консервації (тобто на яких розташовані військові інженерно - технічні та/бо фортифікаційні споруди), на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельними ділянками державної та комунальної власності, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, про затвердження робочого проекту землеустрою щодо консервації земельних ділянок, а також відомостей/даних Державного земельного кадастру.
Не погодившись з такою відповіддю Головного управління ДПС у Львівській області № 8763/6/13-01-04-03 від 09.03.2026 на свій запит та вважаючи її за своєю правовою природою індивідуальною податковою консультацією, яка підлягає оскарженню в судовому порядку, відповідно до пункту 53.2 статті 53 Податкового кодексу України, як правовий акт індивідуальної дії, позивач звернувся до суду з цим позовом.
При вирішенні спору суд керується таким.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі також ПК України).
Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до підпункту 19-1.1.28 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України з-поміж функцій контролюючих органів визначено надання індивідуальних податкових консультацій з питань податкового та іншого законодавства, контроль за додержанням якого, покладено на контролюючі органи.
Відповідно до підпункту 14.1.172 пункту 14.1 статті 14 ПК України податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом. Індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.
У відповідності до підпункту 14.1.173 пункту 14.1. статті 14 ПК України узагальнююча податкова консультація - оприлюднення позиції центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, що склалася за результатами узагальнення індивідуальних податкових консультацій, наданих контролюючими органами платникам податків, та/або у разі виявлення обставин, що свідчать про неоднозначність окремих норм такого законодавства.
Згідно з пунктом 52.1 статті 52 ПК України за зверненням платників податків у паперовій або електронній формі контролюючий орган, визначений підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, надає їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.
Звернення платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації у паперовій або електронній формі повинно містити: найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи, податкову адресу, а також номер засобу зв`язку та адресу електронної пошти, якщо такі наявні; код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серію (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті); зазначення, в чому полягає практична необхідність отримання податкової консультації (наведення фактичних обставин); підпис платника податків або кваліфікований електронний підпис; дату звернення.
На звернення платника податків, що не відповідає вимогам, зазначеним у цьому пункті, індивідуальна податкова консультація не надається, а надсилається відповідь за підписом керівника (заступника керівника або уповноваженої особи) у паперовій або електронній формі у порядку та строки, передбачені Законом України "Про звернення громадян".
Уповноважена особа центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, може прийняти рішення про продовження строку розгляду звернення на отримання індивідуальної податкової консультації понад 25-денний строк, але не більше 15 календарних днів, та письмово повідомити про це платнику податків у паперовій або електронній формі до закінчення строку, визначеного абзацом першим цього пункту.
Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (пункт 52.2 статті 52 ПК України).
Пунктом 52.3 статті 52 ПК України передбачено, що за вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній, у паперовій або електронній формі. Індивідуальна податкова консультація, надана у паперовій або електронній формі, обов`язково повинна містити назву - індивідуальна податкова консультація, реєстраційний номер в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.
Відповідно до пункту 52.4 статті 52 ПК України індивідуальні податкові консультації надаються: в усній формі - контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, а також державними податковими інспекціями; у паперовій та електронній формах - контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, крім державних податкових інспекцій. 
Індивідуальна податкова консультація, надана у паперовій або електронній формі, підлягає реєстрації в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій та розміщенню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, без зазначення найменування (прізвища, ім`я, по батькові) платника податків, коду згідно з ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) та його податкової адреси.
Доступ до зазначених даних єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій та офіційного веб-сайту є безоплатним та вільним. Порядок ведення та форма єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до пункту 52.5 статті 52 ПК України територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, зобов`язаний надіслати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, індивідуальну податкову консультацію протягом 15 календарних днів, що настають за днем отримання звернення платника податків на отримання індивідуальної податкової консультації, для розгляду питання про внесення відомостей про таку консультацію до єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій, про що повідомляє платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, отримавши індивідуальну податкову консультацію від територіального органу (відокремленого підрозділу) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, протягом 15 календарних днів, що настають за днем отримання такої консультації, але не більше 40 календарних днів, що настають за днем отримання контролюючим органом відповідного звернення платників податків, приймає одне із таких рішень:
про внесення відомостей про індивідуальну податкову консультацію до єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій, про що повідомляє протягом одного робочого дня з моменту прийняття рішення контролюючий орган, який йому підпорядковується;
про відмову у внесенні відомостей до єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій, з одночасним наданням платнику податків від свого імені індивідуальної податкової консультації та внесенням відомостей про таку консультацію до зазначеного реєстру, про що повідомляє протягом одного робочого дня з моменту прийняття рішення територіальний орган (відокремлений підрозділ) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та платника податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу;
про відмову у внесенні відомостей до єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій у разі, якщо в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій уже міститься аналогічна індивідуальна податкова консультація, надана такому платнику податків з цих самих питань, які зазначені у запиті такого платника податків, про що повідомляє протягом одного робочого дня з моменту прийняття рішення контролюючий орган, який йому підпорядковується, та платника податків.
Відповідно до пункту 52.6 статті 52 ПК України Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, проводить періодичне узагальнення індивідуальних податкових консультацій, а також аналізує обставини, що свідчать про неоднозначність окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, шляхом надання узагальнюючих податкових консультацій, які затверджуються наказом цього органу.
Узагальнюючі податкові консультації підлягають оприлюдненню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, протягом п`яти календарних днів з дня їх надання.
Наслідки застосування податкових консультацій визначені статтею 53 ПК України. За нормами цієї статті у разі коли положення індивідуальної податкової консультації суперечать положенням узагальнюючої податкової консультації, застосовуються положення узагальнюючої податкової консультації.
Платник податків та/або податковий агент, які діяли відповідно до податкової консультації, не звільняються від обов`язку сплати податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.
Платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому у паперовій або електронній формі індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.
Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.
Протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов`язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.
При цьому, усталеною є практика Верховного Суду про те, що індивідуальна податкова консультація за своєю правовою природою є фактично відповіддю контролюючого органу платнику податків на його питання, яка повинна містити конкретні роз`яснення такому платнику практичної форми та/або моделі його поведінки у визначеному колі податкових правовідносин.
Отже податкова консультація (індивідуальна), як методична й практична допомога платнику податків при виконанні ним податкового обов`язку, фактично, за всіма процедурами (нарахування та сплата платежів, пені, штрафних санкцій, оскарження дій контролюючих органів тощо): 1) надається платнику податків для правильності практичного застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акту з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності; 2) має індивідуальний характер і може використовуватися лише платником податків, якому така консультація надана; 3) не може встановлювати (змінювати чи припиняти) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування; 4) має мету - викладення (роз`яснення) платнику податків офіційного розуміння контролюючим органом змісту конкретної правової норми з питань оподаткування для забезпечення правильного її застосування.
При цьому платнику податків надано право оскаржити до суду, як правовий акт індивідуальної дії, податкову консультацію контролюючого органу у випадку, якщо вона, на його думку, суперечить нормам або змісту відповідного податку чи збору, й визнання судом такої податкової консультації недійсною є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.
Обов`язковими ж складовими письмової податкової консультації є: опис питань, що порушуються платником податків; обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків; висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства.
Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 826/2032/16, від 22 жовтня 2019 року у справі № 520/10111/18, від 28 січня 2020 року у справі № 804/8131/16, від 27 вересня 2023 року у справі № 804/4524/17, від 10 квітня 2024 року у справі № 826/6714/17.
Також з аналізу вищезазначених положень Податкового кодексу України убачається, що податкові органи мають право надати відповідь не як індивідуальну податкову консультацію, а у порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», якщо звернення особи не містить ознак запиту на надання консультації щодо практичного застосування конкретної норми податкового законодавства.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 22.05.2025 у справі № 420/29295/23.
Судом встановлено, що на звернення позивача щодо практичного застосування норм податкового законодавства в частині обов`язку позивача по включенню до бази оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (відповідно до ст. 266 Податкового кодексу України), та платою за землю (відповідно до ст. 269 - 270 Податкового кодексу України) об`єктів нерухомого майна та земельних ділянок, що перебувають у власності платника податків, але передані у фактичне користування військовими частинами Збройних Сил України на виконання військово - квартирної повинності та не можуть використовуватися платником податків у господарській діяльності, відповідач листом від 09.03.2026 № 8763/6/13-01-04-03 надав відповідь у порядку вимог Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393 «Про звернення громадян», зазначивши, що звернення платника податків не відповідає вимогам, зазначених у пункті 52.1 статті 52 розділу ІІ ПК України, а тому індивідуальна податкова консультація не надається. Зокрема, вказано, що у зверненні Підприємством не наведено жодних спірних норм законодавства щодо яких виникли питання.
Отже, в спірному випадку відповідач не надавав позивачу індивідуальну податкову консультацію, а надав відповідь у порядку вимог Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393 «Про звернення громадян», можливість чого передбачена пунктом 52.1 статті 52 розділу ІІ ПК України.
З наведеного, ключовим в такому випадку є з`ясування питання, чи містить звернення Дочірнього підприємства «Санаторій Моршинкурорт» Приватного акціонерного товариства лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» від 20.02.2026 № 13-16/59 про надання індивідуальної податкової консультації ознаки запиту на надання консультації щодо практичного застосування конкретної норми податкового законодавства.
Суд зазначає, що за змістом вимог пункту 52.1 статті 52 розділу ІІ ПК України звернення платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації у паперовій або електронній формі повинно містити:
найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи, податкову адресу, а також номер засобу зв`язку та адресу електронної пошти, якщо такі наявні;
код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серію (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті);
зазначення, в чому полягає практична необхідність отримання податкової консультації (наведення фактичних обставин);
власноручний підпис або кваліфікований електронний підпис, або удосконалений електронний підпис, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, платника податків відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги";
дату звернення.
Проаналізувавши звернення Дочірнього підприємства «Санаторій Моршинкурорт» Приватного акціонерного товариства лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» від 20.02.2026 № 13-16/59 про надання індивідуальної податкової консультації у письмовій (паперовій) формі щодо практичного застосування норм податкового законодавства, суд з`ясував, що таке містить найменування юридичної особи - Дочірнє підприємство «Санаторій Моршинкурорт» Приватне акціонерне товариство лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця», податкову адресу - 82482, Україна, Стрийський р-н, Львівська обл., м. Моршин, пл. Паркова, 3, номер засобу зв`язку - +380673435500, адресу електронної пошти - ел. пошта prykarp@gmail.com, код ЄДРПОУ 02649905, кваліфікований електронний підпис, дату звернення - 20.02.2026. В зверненні також зазначено, в чому полягає практична необхідність отримання податкової консультації: безпосередня підготовка податкової декларації за 2026 рік з граничним строком подання 20 лютого 2026 року та ризик помилки при визначенні бази оподаткування на суму кількох мільйонів гривень, а також вказано на фактичні обставини, зокрема на те, що з лютого 2023 року Підприємство виконує військово-квартирну повинність відповідно до ст. 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»; за Договором №73 від 09.02.2023 та Актами приймання-передачі 15 об`єктів нежитлової нерухомості (корпуси санаторію, їдальні, база МТЗ) та відповідні земельні ділянки передані у фактичне користування військовим частинам НОМЕР_1 та НОМЕР_2 ; доступ позивача до цих об`єктів обмежений Наказом №590 від 18.10.2024; будь-яка господарська діяльність на цих об`єктах неможлива.
Наведене дозволяє суду дійти висновку про те, що звернення позивача №13-16/59 про надання індивідуальної податкової консультації відповідає передбаченим вимогам підпункту 52.1 статті 52 ПК України, оскільки містить не лище визначені вказаною нормою реквізити, а й чітке визначення практичної необхідності (підготовка та подання декларації за 2026 рік з граничним строком до 20 лютого), детальний виклад фактичних обставин (виконання військово-квартирної повинності з лютого 2023 року, Наказ ІНФОРМАЦІЯ_1 №36 від 08.02.2023, Договір №73 від 09.02.2023, Наказ №590 від 18.10.2024 про обмеження доступу) та чотири конкретні питання щодо застосування норм статтей 266, 269-270, 46.4 ПК України та принципів ст.4 ПК України.
Доводи податкового органу про те, що у зверненні Підприємством не наведено жодних спірних норм законодавства щодо яких виникли питання, сул оцінює критично з огляду на те, що у зверненні зазначено конкретні норми податкового законодавства, щодо яких виникли питання: статтю 266 ПК України щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; статті 269- 270 ПК України щодо плати за землю; пункт 46.4 статті 46 ПК України щодо доповнень до податкової декларації; підпункти 4.1.4, 4.1.6 пункту 4.1 статті 4 ПК України щодо принципів справедливості та презумпції правомірності. Водночас суд зазначає, що пункт 52.1 статті 52 розділу ІІ ПК України не містить обов`язку зазначення конкретної норми законодавства, як вимоги, при недотриманні якої індивідуальна податкова консультація не надається, а надсилається відповідь за підписом керівника (заступника керівника або уповноваженої особи) у паперовій або електронній формі у порядку та строки, передбачені Законом України "Про звернення громадян".
З наведеного суд приходить до висновку про відсутність в спірному випадку підстав, передбачених абзацом восьмим пункту 52.1 статті 52 розділу ІІ ПК України для надсилання позивачу відповіді листом від 09.03.2026 № 8763/6/13-01-04-03 у порядку вимог Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393 «Про звернення громадян».
Відповідно до частини другої статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відмовляючи у наданні індивідуальної податквої консультації, відповідач фактично ухилився від виконання покладеного на нього обов`язку, що суперечить принципам діяльності суб`єктів владних повноважень, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, зокрема, вимогам обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, а тому вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Головного управління ДПС у Львівській області, яка полягає у ненаданні Дочірньому підприємству "Санаторій "Моршинкурорт" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" індивідуальної податкової консультації у письмовій (паперовій) формі на звернення від 20.02.2026 №13-16/59 є підставними та підлягають задоволенню.
Щодо вимог про зобов`язання відповідача надати Дочірньому підприємству "Санаторій "Моршинкурорт" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" нову індивідуальну податкову консультацію у письмовій (паперовій) формі з урахуванням висновків суду, на визначені питання, то суд зазначає таке.
Відповідно до статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні ефективного захисту порушених прав осіб, що звертаються до суду за захистом цих прав, з урахуванням принципу розподілу влади. На адміністративний суд покладено обов`язок контролю правомірності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, які мають діяти у визначених законом межах та на власний розсуд при виборі одного законного рішення із кількох можливих варіантів.
Суд звертає увагу, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При цьому, суд зазначає, що задоволення вимог позивача про зобов`язання відповідача як суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії є можливим в разі встановлення судом необхідності спонукати (заставляти) рішенням суду такого відповідача до вчинення дій, які він повинен (зобов`язаний) вчинити у відповідності до вимог чинного законодавства.
Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17 грудня 2004 року у справі "Педерсен і Бодсгор проти Данії" зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовним органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідалозакону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
У справі "Рисовський проти України" Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.
Тобто, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з урахуванням принципу верховенства права.
Як вже з`ясовано судом, індивідуальна податкова консультація на звернення Дочірнього підприємства «Санаторій Моршинкурорт» Приватного акціонерного товариства лікувально - оздоровчих закладів профспілок України «Укрпрофоздоровниця» від 20.02.2026 № 13-16/59 контролюючим органом не надавалася, а надавалася лише відповідь у порядку вимог Закону України від 02 жовтня 1996 року № 393 «Про звернення громадян». Отже, відповідь Головного управління ДПС у Львівській області від 09.03.2026 № 8763/6/13-01-04-03, яку в даному випадку позивач оскаржує як індивідуальну податкову консультацію, не є індивідуальною податковою консультацією, наданою в порядку ст.52 ПК України.
З огляду на зазначене відповідь Головного управління ДПС у Львівській області від 09.03.2026 № 8763/6/13-01-04-03 не підлягає оцінці на предмет його відповідності вимогам ст. 52 ПК України в контексті аналізу застосування норм податкового законодавства, про які запитував позивач та надання відповіді на поставлені ним питання.
Оскільки вчинення дій по наданню індивідуальної податкової консультації належить до виключних повноважень органів державної податкової служби і така в спірному випадку ще не була надана суд приходить до висновку, що здійснення належного захисту прав позивача у даній справі з урахуванням дискреційних повноважень відповідача є зобов`язання відповідача розглянути звернення позивача від 20.02.2026 №13-16/59 в порядку вимог пункту 52.1 статті 52 розділу ІІ Податкового кодексу України шляхом надання індивідуальної податкової консультації у письмовій (паперовій) формі з визначених питань.
Щодо вимоги про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, про який заявляє позивач у позовній заяві шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, то суд враховує, що за правилами частини 1 статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. 
З аналізу наведеної процесуальної норми вбачається, що встановлення зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду. Використання передбачених приписами статті 382 КАС України інструментів здійснюється у випадках, коли є ознаки неналежного виконання суб`єктами владних повноважень ухвалених щодо них рішень. Тобто для встановлення судового контролю необхідна наявність у суду об`єктивних, підтверджених належними і допустимими доказами, підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю судове рішення залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.
Проте у позовній заяві позивач не навів жодних аргументів, обставин, які б давали суду підстави вважати і свідчили про те, що відповідач ухилятиметься від виконання рішення суду, та не надав жодних доказів, які б підтверджували ці обставини. 
З врахуванням викладеного, заявлена вимога щодо покладення на відповідача зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення задоволенню не підлягає.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1 ст. 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
На переконання суду, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витра, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь Дочірнього підприємства "Санаторій "Моршинкурорт" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих профспілок України "Укрпрофздоровниця" підлягає стягненню сплачений судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1331,20 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 19-21, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

в и р і ш и в:

адміністративний позов Дочірнього підприємства "Санаторій "Моршинкурорт" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих профспілок України "Укрпрофздоровниця" (місцезнаходження: 82482, Львівська обл., Стрийський р-н, м. Моршин, вул. Паркова Площа, 3; ЄДРПОУ: 02649905) до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35; ЄДРПОУ: 43968090) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Львівській області, яка полягає у ненаданні Дочірньому підприємству "Санаторій "Моршинкурорт" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" індивідуальної податкової консультації у письмовій (паперовій) формі на звернення від 20.02.2026 №13-16/59.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області розглянути звернення Дочірнього підприємства "Санаторій "Моршинкурорт" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" від 20.02.2026 №13-16/59 в порядку вимог пункту 52.1 статті 52 розділу ІІ Податкового кодексу України шляхом надання індивідуальної податкової консультації у письмовій (паперовій) формі з визначених питань.
В решті частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Стрийська, 35, код ЄДРПОУ 43968090) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Дочірнього підприємства "Санаторій "Моршинкурорт" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих профспілок України "Укрпрофздоровниця" (місцезнаходження: 82482, Львівська обл., Стрийський р-н, м. Моршин, вул. Паркова Площа, 3; ЄДРПОУ: 02649905) судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн 20 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідних положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.