РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року 	справа № 580/2277/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді – Гайдаш В.А. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ-ЮА» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:
До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ-ЮА» (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі – відповідач), в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення – рішення від 16.02.2026 року №0027640707 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 020,00 грн. та від 16.02.2026 року №0027650707 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 459 295,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що в період з 06 по 09 січня 2026 року податковим органом було проведено фактичну перевірку ТОВ «СМАРТ-ЮА» з метою контролю за дотриманням вимог законодавства з питань обліку товарних запасів, відображення обов`язкових реквізитів в розрахункових документах та фіскальних звітах, наявності документів, що підтверджують походження товарів, регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) за місцем фактичного провадження діяльності.
За результатами перевірок складено акти фактичної перевірки, в яких зафіксовано порушення вимог п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР, п. 85.2 ст. 85 ПК України здійснення Платником реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходились у місці продажу (господарському об`єкті), на загальну суму вартості товарів за цінами реалізації – 459 295,00 грн.
Позивач з рішеннями відповідача не погоджується, вважає їх протиправними та зазначає, що, незважаючи на не допуск посадових осіб податкового органу до фактичної перевірки, у зв`язку з відсутністю законних підстав для проведення фактичної перевірок, така перевірка була проведена з порушенням вимог чинного законодавства щодо підстав та порядку проведення фактичних перевірок. Свої доводи в цій частині позивач аргументує тим, що після ознайомлення з наказом ГУ ДПС у Черкаській області від 05.01.2026 року №15-п, та недопущення посадових осіб до проведення фактичної перевірки, відповідач все ж таки склав акт перевірки, поза межами місця здійснення господарської діяльності позивачем, та засобами поштового зв`язку надіслав його на адресу позивача. Ознайомившись з актом фактичної перевірки контролюючого органу, відмову платника податків від проведення фактичної перевірки не зафіксовано, а фактично продовжено проведення фактичної перевірки не за місцем господарської діяльності – магазин, за адресою м. Черкаси, бул. Шевченка, 208/1 – ТРЦ «Любава», а в приміщенні ГУ ДПС у Черкаській області. Позивач зазначає, що проведення перевірки у встановленому законом порядку є передумовою для прийняття податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень, а тому в разі недотримання встановлених вимог та, як наслідок, визнання перевірки протиправною, у контролюючого органу відсутні підстави на прийняття рішення за результатами виявлених порушень. Зважаючи на викладені фактичні обставини справи прийняті оскаржувані податкові повідомлення – рішення від 16.02.2026 року №0027640707 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 020,00 грн. та від 16.02.2026 року №0027650707 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 459 295,00 грн. є протиправними та підлягають скасуванню.
Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 19.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін.
Представник Головного управління ДПС України в Черкаській області подала відзив на позов, проти адміністративного позову заперечила, просила в його задоволенні відмовити. Представниця зазначила, що відповідно до вимог ст. 81 Кодексу за місцем фактичного провадження діяльності Платника перевіряючими вручено завірену копію наказу «Про проведення фактичної перевірки». З метою контролю за дотриманням Платником вимог законодавства з питань обліку товарних запасів, керуючись пп. 20.1.9 п.20.1 ст. 20 Кодексу, перевіряючими складено акт зняття залишків товарних запасів на торговельному об`єкті (в складських приміщеннях), до опису якого включені технічно складні побутові товари, що підлягають гарантійному ремонту, які зберігались/реалізовувались Платником за місцем фактичного здійснення діяльності за адресою: Черкаська область, м. Черкаси, вул. Шевченка, 208/1-ТРЦ «ЛЮБАВА» на загальну суму вартості товарів за цінами реалізації - 459 295,00 грн. За результатами проведення фактичної перевірки позивача відповідачем складено акт від 12.01.2026 №396/Ж5/23-00-07-07-01/45885047 та встановлено порушення п. 12 ст. 3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 року «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» зі змінами та доповненнями, п. 85.2 ст. 85 Податкового Кодексу України. На підставі вказаного акту перевірки відповідачем прийнято спірні податкові повідомлення-рішення, які на думку відповідача, є законними, обґрунтованими та такими, що не підлягають скасуванню, а позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.
Суд, з огляду на необхідність всебічного повного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на значну кількість повітряних тривог вважає за можливе поновити строк для подачі відзиву.
Позивач 23.04.2026 подав відповідь на відзив, у якій зазначив, що відзив не спростовує зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обгрунтовує позовні вимоги. Позивач зазначає, що основне обгрунтування позовних вимог полягає в тому, що представник позивача не допустив посадових осіб відповідача до проведення фактичної перевірки. Проте, в порушення п. 81.2 ст. 81 ПК України посадові особи відповідача не зафіксували факт не допуску до проведення фактичної перевірки, не скли АКТ, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків, а фактично продовжили проведения фактичної перевірки поза межами господарської одиниці та склали Акт з надуманими порушеннями.
Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.
Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ТОВ «СМАРТ-ЮА» (код ЄДРПОУ 45885047), здійснює свою господарську діяльність, зокрема через ГО МАГАЗИН «Smart.UA» за адресою м. Черкаси, бул. Шевченка, 208/1-ТРЦ «ЛЮБАВА».
Головним управлінням ДПС у Черкаській області видано наказ від 05.01.2026 №15-п про проведення фактичної перевірки.
Представник ТОВ «СМАРТ-ЮА» Сидоренко Д.О., після ознайомлення з наказом ГУ ДПС у Черкаській області від 05.01.2026 року №15-п, у зв`язку з відсутнустю законних підстав для проведення фактичної перевірки не допустив до її проведення працівників ГУ ДПС у Черкаській області в магазині за адресою м. Черкаси, бул. Шевченка, 208/1 – ТРЦ «Любава», про що засвідчив власноручно свою позицію у вказаному наказі.
Головним управлінням ДПС у Черкаській області проведено перевірку та складено Акт від 12.01.2026 року №396/Ж5/23-00-07-07-01/45885047 фактичної перевірки товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ-ЮА».
Актом фактичної перевірки контролюючим органом було визначено наступні порушення, зокрема: - в порушення п. 12 ст.3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР, п. 85.2 ст. 85 ПК України здійснення платником реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходились у місці продажу (господарському об`єкті), на загальну суму вартості товарів за цінами реалізації – 459 295,00 грн. 
У відповідності до п.86.7 ст.86 ПК України, позивачем подано до ГУ ДПС у Черкаській області заперечення на Акт фактичної перевірки від 02.02.2026 №28/02/02/2026 року. 
ГУ ДПС у Черкаській області листом від 12.02.2026 №2074/6/23-00-07-07-06 «Про розгляд заперечення» заперечення позивача на висновки акту перевірки не враховано.
ГУ ДПС у Черкаській області прийняло оскаржувані податкові повідомлення – рішення від 16.02.2026 року №0027640707 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 020,00 грн. та від 16.02.2026 року №0027650707 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 459 295,00 грн.
Не погодившись з правомірністю вказаних дій та рішення контролюючого органу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірному рішенню суб`єкта владних повноважень та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.
Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.
Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Підстави проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:
- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп. 80.2.1 п. 80.2 ст. 80);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80);
- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80);
- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80);
- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80);
- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80).
Відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Як зазначено у пункті 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.
Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме: спочатку провести податкову перевірку.
Нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16 лютого 2016 року (справа № 826/12651/14), від 27 січня 2015 року (справа № 21-425а14) та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2018 року (справа № 1570/7146/12), від 24 жовтня 2018 року (справа № 808/1746/15) та від 04 лютого 2019 року (справа № 807/242/14).
При цьому суд не повинен надавати оцінку правомірності спірного рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 160/8859/18 та від 30 червня 2019 року у справі № 825/1747/17.
Отже, у разі недотримання вимог проведення податкової перевірки у контролюючого органу відсутні підстави для прийняття рішення за результатами виявлених порушень і порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки.
Таким чином, порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Водночас у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 Верховний Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Судом встановлено, що як підставу для проведення фактичної перевірки ТОВ «СМАРТ-ЮА» у наказі від 20.04.2022 05.01.2026 №15-п, зазначено підпункти 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8-20.1.11 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.2, 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, у відповідності до якого фактична перевірка може бути призначена.
Однак, суд зазначає, що зі змісту наказу не вбачається, яку саме інформацію про порушення платником податків тих вимог законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки, отримано ГУ ДПС у Черкаській області, що стала у подальшому підставою для прийняття наказу про призначення перевірки.
Крім того, у вказаному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють; у наказі не відображено у рамках яких заходів ГУ ДПС у Черкаської області, встановлено невідповідність діяльності товариства вимогам чинного законодавства; на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності; сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) була встановлена податковим органом.
Приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, податковий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків, але, при цьому відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього товариства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.
Суд вважає, що для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків не достатньо зазначення номера підпункту статті Податкового кодексу України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки.
Подібна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 11 червня 2019 року у справі №1440/2045/18.
Суд звертає увагу, що у наказі ГУ ДПС у Черкаській області від 05.01.2026 року 
№15-п, представником позивача зроблено запис про недопуск до проведення до фактичної перевірки.
Однак, посадовими особами ГУ ДПС у Черкаській області, в порушення п. 81.2 ст. 81 ПК України, за місцем проведення фактичної перевірки не складено АКТ, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.
З Акта фактичної перевірки контролюючого органу відмову платника податків від проведення фактичної перевірки не зафіксовано, а фактично продовжено проведення фактичної перевірки не за місцем господарської діяльності – магазин, за адресою м. Черкаси, бул. Шевченка, 208/1 – ТРЦ «Любава», а в приміщенні ГУ ДПС у Черкаській області.
Суд не заперечує того факту, що до функцій контролюючих органів, відповідно до ст. 19 Податкового кодексу України віднесено здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечення міжгалузевої координації у цій сфері (п.п.19-1.1.14.); забезпечення контролю за прийняттям декларацій про максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію), встановлені виробником або імпортером, та узагальненням відомостей, зазначених у таких деклараціях, для організації роботи та контролю за повнотою обчислення і сплати акцизного податку (п.п.19-1.1.15); здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (п.п.19-1.1.16).
Натомість, суд зазначає, що реалізація відповідних функцій у визначеній сфері щодо призначення перевірок не є безмежною. Такими функціями податковий орган наділений законодавчо на постійній основі, однак реалізація таких функцій певним чином обмежена законодавством. Тобто, не у будь-якому випадку за наявності компетенції на проведення перевірки, перевірка може бути призначена.
Зважаючи на викладене та беручи до уваги відсутність в наказі про призначення перевірок будь-якого посилання на отриману відповідачем в установленому порядку інформацію про факти, які б свідчили про можливі порушення позивачем законодавства, враховуючи що наведені в наказі підстави проведення перевірки в ході розгляду справи не підтвердилися та не були доведені відповідачем як суб`єктом владних повноважень, суд приходить до висновку, що призначення та проведення фактичних перевірок щодо позивача було здійснено незаконно.
Отже, за результатами розгляду справи суд погоджується з доводами позивача про те, що допущені контролюючим органом порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичних перевірок «СМАРТ-ЮА» призводять до відсутності правових наслідків таких.
Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що, як вбачається з наказу про призначення перевірки, наказано провести фактичну перевірку ТОВ «СМАРТ-ЮА» тривалістю 4 доби. 
Аналізуючи положення ст.ст.75, 80 Податкового кодексу України, суд приходить до висновку, що змістом (особливістю) фактичної перевірки є перевірка дотримання суб`єктом господарювання вимог закону саме на поточний момент (фактичний момент перевірки), це корелюється із правом податкового органу прийти на перевірку без попередження у будь-яку годину доби, згідно робочого графіка суб`єкта господарювання.
Таким чином, оскільки допущені контролюючим органом порушення вимог закону щодо проведення фактичної перевірки ТОВ «СМАРТ-ЮА» призводять до відсутності правових наслідків таких, суд приходить до висновку, що оспорювані податкові повідомлення-рішення є протиправними і такими, що підлягають скасуванню.
Оскільки вищенаведені мотиви безпосередньо свідчать про неправомірність прийнятих відповідачем рішень та дають самостійні підстави для їх скасування, суд не вдається до перевірки інших підстав позову, в тому числі по суті зафіксованих перевірками порушень вимог податкового законодавства. В цьому контексті суд застосовує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21лютого 2020 року в справі № 826/17123/18.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України).
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані стороною позивача, суд приходить до переконання, що позов належить задовольнити повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 14686 грн 00 коп. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Черкаській області.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 11, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України,
Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд 
вирішив:
Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення – рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 16.02.2026 року №0027640707 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 1 020,00 грн. та від 16.02.2026 року №0027650707 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 459 295,00 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, код ЄДРПОУ 44131663) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТ-ЮА” (18002, м. Черкаси, бульвар Шевченка, 205, офіс 610, код ЄДРПОУ 45885047), судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 14686 (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят шість) грн 00 коп.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя 	Віталіна ГАЙДАШ