П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/27754/23	

Перша інстанція суддя Бжассо Н.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Яковлєва О.В.,
суддів Єщенка О.В., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Альянссервіс» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Альянссервіс» звернулось до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03 серпня 2023 року № 19258/15-32-07-01-19, № 19259/15-32-07-01-19, № 19260/15-32-07-01-19, № 19157/15-32-24-05, № 19125/15-32-24-07, № 19156/15-32-24-05.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року частково задоволено позов, а саме визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення від 03 серпня 2023 року № 19258/15-32-07-01-19, № 19259/15-32-07-01-19, № 19157/15-32-24-05, № 19125/15-32-24-07, № 19156/15-32-24-05.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої зазначається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що у межах спірних правовідносин податковим органом правомірно прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення, за наслідком проведення документальної перевірки товариства.
При цьому, податковий орган наголошує, що у ході проведення перевірки товариства податковим органом встановлено факти численних порушень товариства вимог податкового законодавства у межах здійснення ним господарської діяльності, які не враховано судом першої інстанції.
В свою чергу, позивачем подано відзив на отриману апеляційну скаргу у якому зазначено про те, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення, в частині висновку про задоволення позову, а доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду про задоволення позову.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду – скасуванню, в частині висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі направлень, виданих ГУ ДПС в Одеській області від 19 жовтня 2021 року, відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 77.1 ст. 77 ПК України та плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2021 рік, на підставі наказу ГУ ДПС в Одеській області від 30.09.2021 № 7199-п, проведена планова виїзна документальна перевірка, з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 липня 2018 року по 30 червня 2021 року, відповідно до затвердженого плану перевірок.
Перевірка проводилася у період з 25 жовтня 2021 року по 12 листопада 2021 року.
За результатами перевірки, 19 листопада 2021 року, посадовими особами ГУ ДПС в Одеській області складено акт № 25228/15-32-07-01/34280742, яким встановлено наступні порушення ТОВ «Агро-Альянсесрвіс»:
- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, п. 1, п. 2, п. 3, п. 4, п. 5, п. б ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на суму 9892545 грн, у тому числі за 3 квартал 2018 року у сумі 1219178 грн, за 2018 рік у сумі 2252978 грн, за 1 квартал 2019 року у сумі 498979 грн, за 1 півріччя 2019 року у сумі 708199 грн, за 9 міс. 2019 року у сумі 1358599 грн, за 2019 рік у сумі 1451509 грн, за 1 квартал 2020 року у сумі 574 грн, за 1 півріччя 2020 року у сумі 501868 грн, за 9 міс. 2020 року у сумі 3202046 грн, за 2020 рік у сумі 6188059 грн;
- п. 44.1, ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3 ст.198 ПК України, в результаті чого встановлено: заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість на загальну суму 8311172 грн, в тому числі: за липень 2018 року - 160714 грн, за серпень 2018 року - 225840 грн, за вересень 2018 року - 56010 грн, за жовтень 2018 року - 70586 грн, за листопад 2018 року - 1011849 грн, за серпень 2019 року - 848321 грн, за вересень 2019 року - 193338 грн, за жовтень 2019 року - 344575 грн, за вересень 2020 року - 1901540 грн, за жовтень 2020 року - 894309 грн, за листопад 2020 року - 2067388 грн, за грудень 2020 року - 315281 грн, за березень 2021 року - 49420 грн, за квітень 2021 року - 118037 грн, за червень 2021 року - 53964 грн;
- завищення суми від`ємного значення з податку на додану вартість на загальну суму 1796881 грн, у т.ч. за червень 2021 року на 1796881 грн;
- пп.47.1.3 п. 47.1 ст. 47, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, розд. II та п. 176.2 ст. 176 ПК України, ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» порушено порядок заповнення податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку (Форма № l ДФ), подання звіту з недостовірними відомостями у періоді з 01 липня 2018 року по 30 червня 2021 року;
- пп. 168.1.2, пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168, п. 171.2 ст.171, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України, несвоєчасне та повне перерахування податку на доходи фізичних осіб від нарахованого та виплаченого доходу найманим працівникам у вигляді заробітної плати у періоді з 01 липня 2018 року по 30 червня 2021 року, у сумі 29 725,81 грн;
- пп. 168.1.2, пп. 168.1.4, п. 168.1 ст. 168, п. 171.2 ст. 171, пп. «а» п. 176.2 ст. 176, пп. 1.4, п. 16-1 Підрозділу 10 Перехідних положень ПК України, несвоєчасне перерахування військового збору від нарахованого та виплаченого доходу найманим працівникам у вигляді заробітної плати у продовж перевіряємого періоду;
- ч. 8 ст. 9 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», а саме: встановлено порушення строків сплати єдиного внеску від нарахованого та виплаченого доходу найманим працівникам у вигляді заробітної плати;
- п. 85.2 ст. 85 ПК України, до перевірки не надані в повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
На підставі висновків, викладених в акті перевірки від 19 листопада 2021 року, ГУ ДПС в Одеській області прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:
- № 19258/15-32-07-01-19 від 03 серпня 2023 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на 10 818 667,00 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням на 9 892 545,00 грн, за штрафними санкціями на 926 122,00 грн;
- № 19259/15-32-07-01-19 від 03 серпня 2023 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 10 388 965,00 грн, у тому числі за податковим зобов`язанням на 8 311 172,00 грн, за штрафними санкціями на 2 077 793,00 грн;
- № 19260/15-32-07-01-19 від 03 серпня 2023 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ за червень 2021 року на 1 796 881,00 грн;
- № 19157/15-32-24-05 від 03 серпня 2023 року, яким застосовано штрафні санкції, на суму 1020,00 грн, за порушення порядку подання податкової звітності;
- № 19125/15-32-24-07 від 03 серпня 2023 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 424,57 грн;
- № 19156/15-32-24-05 від 03 серпня 2023 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 29 725,81 грн.
Не погоджуючись з правомірністю прийнятих податковим органом рішень, товариство звернулось до суду з даним адміністративним позовом.
За наслідком з`ясування обставин справи, судом першої інстанції зроблено висновок про часткове задоволення позовних вимог, так як податковим органом протиправно прийнято оскаржувані податкові повідомлення рішення, без врахування вимог ст. 102 ПК України, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.
Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.
Згідно п. 44.2 ст. 44 ПК України, для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.
Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об`єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Згідно п. 44.3 ст. 44 ПК України, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії).
У разі ліквідації платника податків документи, визначені пунктом 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.
Передбачені цим пунктом терміни зберігання документів продовжуються на період зупинення відліку строку давності у випадках, передбачених пунктом 102.3 статті 102 цього Кодексу.
Згідно п. 44.4 ст. 44 ПК України, якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.
Згідно п. 44.5 ст. 44 ПК України, у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити (із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрати, пошкодження або дострокового знищення документів) контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації, надано авторизацію відповідно до Митного кодексу України або дозвіл на застосування спеціальних (у тому числі транзитних) спрощень.
Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.
У разі надання платником податків у порядку та строки, визначені абзацом першим цього підпункту, повідомлення та неможливості проведення перевірки платника податків у зв`язку з втратою, пошкодженням або достроковим знищенням платником податків документів строки проведення таких перевірок (крім перевірок, визначених статтею 200 цього Кодексу) переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків, але на строк не більше ніж 120 днів.
У разі не відновлення документів, зазначених у пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, або їх повторної втрати, пошкодження чи дострокового знищення, що відбулися після використання платником податків права на їх відновлення у порядку, передбаченому цим пунктом, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності або на час виконання ним вимог митного, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно п. 44.6 ст. 44 ПК України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ч. 2 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегією суддів встановлено, що предметом позову у даній справі є податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 03 серпня 2023 року № 19258/15-32-07-01-19, № 19259/15-32-07-01-19, № 19260/15-32-07-01-19, № 19157/15-32-24-05, № 19125/15-32-24-07, № 19156/15-32-24-05.
В даному випадку, оскаржувані податкові повідомлення-рішення надіслані ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» за наслідком проведення його документальної планової виїзної перевірки, висновки якої оформлено актом № 25228/15-32-07-01/34280742 від 19 листопада 2021 року.
В свою чергу, судом першої інстанції встановлено, що висновки податкового органу, зазначені в акті перевірки, про заниження товариством своїх зобов`язань зі сплати податку на прибуток та податку на додану вартість ґрунтуються на тому, що господарські операції товариства з контрагентами ТОВ «ОІЛ ПІВДЕНЬ», ТОВ «ЛІВАЙН ТОРГ», ТОВ «ОІЛ ЮГ», ТОВ «ОККО-БІЗНЕС ПАРТНЕР» не підтверджені первинними бухгалтерськими документами.
При цьому, суд першої інстанції, попри дослідження зібраних у матеріалах справи первинних бухгалтерських документів, погодився з висновками податкового органу про те, що ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» у межах спірних правовідносин порушило податкову дисципліну та не вчинило жодних дій для надання первинних документів до контролюючого органу під час проведення перевірки та до прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а тому вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків.
Крім того, відхиляючи доводи позовної заяви ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» про допущені податковим органом процедурні порушення щодо недотримання строків і порядку надіслання акту перевірки та строків прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, судом зроблено висновок, що такі порушення жодним чином не вплинули на правильність висновків перевірки та на можливість платника податків захистити свої права, а навпаки, тривале неприйняття оскаржуваних рішень надавало ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» можливість протягом всього періоду виконати свій обов`язок та надати податковому органу первинні бухгалтерські документи, що підтверджують господарські операції з його контрагентами.
За вказаних висновків судом першої інстанції визнано правомірним податкове повідомлення-рішення від 03 серпня 2023 року № 19260/15-32-07-01-19.
В свою чергу, товариством не оскаржено вищевикладених висновків суду першої інстанції та колегією суддів не встановлено підстав вважати зазначені висновки такими, що прийнятті з неправильним застосуванням норм матеріального чи порушенням норм процесуального права.
З іншого боку, задовольняючи частково позовні вимоги та визнаючи протиправними податкові повідомлення-рішення від 03 серпня 2023 року № 19258/15-32-07-01-19, № 19259/15-32-07-01-19, № 19157/15-32-24-05, № 19125/15-32-24-07, № 19156/15-32-24-05, якими нараховано ТОВ «АГРО-АЛЬЯНССЕРВІС» податкові зобов`язання та штрафні санкції за період з липня 2018 року по червень 2021 року, судом першої інстанції зроблено висновок, що відповідні нарахування проведені у серпні 2023 року поза межами строків, що визначені ст. 102 ПКУ, а тому є протиправними.
В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій частині, колегія суддів зазначає, що згідно п. 102.1 ст. 102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення.
В даному випадку, застосовуючи зазначену норму матеріального права до спірних правовідносин, судом першої інстанції зроблено висновок, що податковий орган не дотримався встановленого 1095-денного строку нарахування спірних податкових зобов`язань та штрафних санкцій.
Вказана висновки суд першої інстанції також обґрунтував посиланнями на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 08 жовтня 2017 року (справа № 820/2244/17), від 10 травня 2018 року (справа № 820/3544/17), від 05 червня 2018 року (справа № 824/760/17-а), від 19 лютого 2019 року (справа № 823/457/18).
В свою чергу, колегія суддів не погоджується із зазначеними висновками суд першої інстанції та вважає, що суд першої інстанції помилково залишив поза увагою, що Законом України від 17 березня 2020 року № 533-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (набрав чинності 18 березня 2020 року) підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнено, зокрема, пунктом 52-2, яким, серед іншого, встановлено, що на період з 18 березня по 31 травня 2020 року зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.
В подальшому процитована норма пункту 52-2 Підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України змінена Законом України від 13 травня 2020 року № 591-IX, а саме слова та цифри «по 31 травня 2020 року» замінено цифрами та словами «по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19)».
Разом з тим, до завершення карантину Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан, який на підставі Указів Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжувався та станом на час розгляду справи триває.
З метою реалізації необхідних заходів щодо підтримки військових і правоохоронних підрозділів у відбитті збройного нападу російської федерації та забезпечення прав і обов`язків платників податків Верховна Рада прийняла Закон України від 03 березня 2022 року №2118-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану», який набрав чинності 07 березня 2022 року (далі - Закон № 2118-IX).
Законом № 2118-IX підрозділ 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України доповнений п. 69, зокрема пп. 69.9, згідного якого для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Також, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX (набрав чинності з 17 березня 2022 року), статтю 102 доповнено пунктом 102.9 такого змісту: «На період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи», а також зупинено дію пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України зупиняється на період дії воєнного, надзвичайного стану.
Крім того, 12 травня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2260-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» (набрав чинності 27 травня 2022 року), яким пункт 102.9 статті 102 ПК України доповнено словами «крім випадків, передбачених цим Кодексом».
Законом України від 03 листопада 2022 року № 2719-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законів України щодо приватизації державного і комунального майна, яке перебуває у податковій заставі, та забезпечення адміністрування погашення податкового боргу» (набрав чинності 25 листопада 2022 року) пункт 69.9 доповнено абзацом п`ятим, за змістом якого для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім, дотримання строків реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності та/або документів (повідомлень), у тому числі передбачених статтями 39 та 39-2, пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, сплати податків та зборів платниками податків; строків проведення камеральних перевірок, оформлення їх результатів у порядку, визначеному статтею 86 цього Кодексу, подання скарги на податкове повідомлення-рішення за результатами камеральної перевірки, прийняття рішення за результатом її розгляду, нарахування пені; строків проведення фактичних та документальних позапланових перевірок, оформлення їх результатів у порядку, визначеному статтею 86 цього Кодексу, подання скарги на податкове повідомлення-рішення, рішення про застосування фінансових санкцій за результатами документальної позапланової перевірки або фактичної перевірки та прийняття рішення за результатами їх розгляду, адміністративного арешту майна за результатами документальної позапланової перевірки або фактичної перевірки; строків здійснення заходів з погашення податкового боргу платників податків - суб`єктів господарювання, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені статтями 59-60, 87-101 цього Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із статтею 116 цього Кодексу; строків подання та розгляду скарг на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбачених підпунктом 56.23.3 пункту 56.23 статті 56 цього Кодексу.
В подальшому Законом України від 30 червня 2023 року № 3219-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» (набрав чинності 01 серпня 2023 року, тобто вже навіть після ухвалення спірних у справі ППР) пункт 102.9 статті 102 виключено.
Враховуючи викладене, перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи зупинявся:
- з 18 березня 2020 року по 17 березня 2022 року - відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України;
- з 17 березня 2022 року по 01 серпня 2023 року - відповідно до пункту 102.9 статті 102 ПК України.
Тому, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, формуючи висновок про те, що товариство у серпні 2023 році було вільним від виконання зобов`язань зі сплати податків, зборів та штрафних санкцій, нарахованих з 2018 року, не врахував зазначених норм матеріального права щодо зупинення строків, передбачених статтею 102 ПК України, починаючи з березня 2020 року.
Вказаний висновок суду також відповідає висновкам Верховного Суду щодо застосування норм права, викладеним в постанові від 11 вересня 2025 року (справа № 160/23946/23), у постанові від 18 грудня 2024 року (справа № 320/15639/23).
Враховуючи викладене, колегії суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, з підстав порушення податковим органом строків нарахування податкових зобов`язань згідно ст. 102 ПК України, свідчить про неправильне застосування норм матеріального права, а тому колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції, в частині висновку про задоволення позову та ухвалити у справі нове рішення про залишення позову без задоволення.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області – задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року – скасувати, в частині висновку про задоволення позову, з ухваленням у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Альянссервіс».
В решті, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 березня 2024 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Суддя-доповідач 		О.В. Яковлєв	
Судді	  	О.В. Єщенко   А.В. Крусян