Справа № 502/266/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області 
у складі: 
головуючого – судді Масленикова О.А.
присяжних: Кутас Л.О., Митюк Н.М.
за участю:
секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.
заявника – ОСОБА_1 
представника заявника – ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 ,
Заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 
про оголошення фізичної особи померлою

В С Т А Н О В И В :

11.02.2026 року до Кілійського районного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 про оголошення ОСОБА_3 померлим. В заяві зазначено, що ОСОБА_1 , є матір`ю ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Одеській області, Кілійському районі, село Десантне. 
27.07.2024 року ОСОБА_3 був мобілізований на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 до механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
15.09.2024 року заявник отримала сповіщення 1/9449 від ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що її син зник безвісти. З цього часу будь-який зв`язок із ним відсутній. Відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.10.2014 №2743, складеного за результатами розслідування, встановлено, що її син, ОСОБА_3 , солдат Збройних Сил України, зник безвісти під час виконання бойового завдання на території Курської області Російської Федерації. У зазначеному Наказі підтверджено, що після штурмових дій противника, її син перестав виходити на зв`язок, його місце перебування невідоме, а проведені пошукові заходи, результатів не дали у зв`язку з активними бойовими діями та загрозою життю військовослужбовців. Заявник є матір`ю та людиною похилого віку, глибоко віруючою християнкою. Для неї, як для матері, відповідно до християнської віри, є тяжким гріхом і нестерпним духовним болем неможливість помолитися за упокій душі своєї дитини належним чином. Без свідоцтва про смерть, вона не має можливості замовити заупокійну службу б церкві, подати ім`я сина до вічного церковного поминання та завершити поминальні молитви, які є обов`язковими за християнськими канонами. Ця невизначеність позбавляє духовного спокою, не дає змоги прийняти втрату та прожити скорботу відповідно до віри. Визнання сина померлим є для заявника не формальністю, а єдиною можливістю виконати материнський і християнський обов`язок перед ОСОБА_4 ти власною совістю.
На підставі викладеного, представник заявника просив суд:
- оголосити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця села Десантне Кілійського району Одеської області, – померлим.
Ухвалою судді Кілійського районного суду Одеської області від 17.02.2026 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання, про що повідомлені сторони.
Представник заявника та заявник в судовому засіданні просили задовольнити заяву, оголосити ОСОБА_3 померлим із дня набрання законної сили рішенням суду про це. Також заявник зазначила, що перебуваючи під Курськом син вже не виходив на зв`язок, а згодом їй повідомили, що він зник безвісти; через місяць привезли його речі та додатково повідомили, що його в полоні не має. Заявник зверталась до військового комісаріату, де їй надали акт службового розслідування, також в лютому місяці дзвонили з Червоного Хреста, а у вересні вона здавала на ДНК, але відомостей поки немає. Наразі в поліції заведена кримінальне провадження щодо безвісти зниклого ОСОБА_3 .
Представник заінтересованої особи - Військової частини НОМЕР_1 , будучи належним чином сповіщений, в судове засідання не з`явився, письмових пояснень або клопотань про перенесення розгляду справи не надав. 
Заслухавши заявника та її представника, дослідивши матеріали заяви та додані до неї докази в їх сукупності, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , зареєстрованого 18.10.1982 року Виконавчим комітетом Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області та виданого повторно 03.08.2016 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 18.10.1982 року було зроблено відповідний актовий запис №36. Батьками записані ОСОБА_5 та ОСОБА_1 /а.с.7/.
Згідно сповіщення №1/9449 від 15.09.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_5 встановлено, що ОСОБА_1 сповіщено про те, що її син гранатометник механізованого відділення механізованого взводу 6 механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_7 , зник безвісти 10.09.2024 року за особливих обставин під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану біля населеного пункту Калинів, Кореневського району, Курської області, російської федерації /а.с.6/.
Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження №12024162150001261 від 17.09.2024 року вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_6 , яка надійшла 17.09.2024 року до Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, були внесені відомості до ЄРДР за фактом можливого вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України, щодо зникнення 10.09.2024 року в зоні бойових дій в районі н.п. Калинів, Кореневського району, Курської області, РФ, брата заявника – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який є військовослужбовцем ЗСУ /а.с.8/.
Згідно Наказу №2743 від 10.10.2024 року командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування за фактом безвісти зникнення солдата ОСОБА_3 » та Акту проведення службового розслідування за фактом безвісти зникнення солдата ОСОБА_3 , складеного офіцером групи психологічного супроводу та відновлення НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшим лейтенантом ОСОБА_7 встановлено, що службове розслідування за фактом безвісти зникнення солдата ОСОБА_3 вважати завершеним. Вважати таким, що безвісно зник за особливих обставин 10.09.2024 року поблизу населеного пункту Калинів, Курської області, російської федерації, виконуючи бойове завдання із захисту Батьківщини, здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, нижчепойменованих військовослужбовців: солдата ОСОБА_3 , гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу 6 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 /а.с.11-16/.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засідання пояснив, що з братом ОСОБА_3 спілкувався, коли той був ще на навчанні, а згодом додому співробітники ТЦК привезли сповіщення про те, що брат зник безвісти. Заяву до поліції подавав свідок, так як мати перебувала за кордоном. Півроку тому здавали на ДНК, однак відомостей поки немає. ОСОБА_1 спілкувалась з командиром частини та він сказав їй звернутись до суду з заявою про оголошення ОСОБА_3 померлим. У брата була дружина та троє дітей, але коли він розлучився, дружина з дітьми поїхали.
Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно зі ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.
Частиною 1 статті 308 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.
Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.
Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців.
Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
При цьому заявник має мати особисту цивільну-правову заінтересованість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини-матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку - дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків.
Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.
Статтею 48 ЦК України встановлено, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно з ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.
Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.
Аналізуючи норми права, суд вважає, що підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.
З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів викладених в матеріалах справи. 
Таким чином, у судовому засіданні було достовірно встановлено, що вимоги заявника є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Разом з тим, суд роз`яснює, що відповідно до норм ч. 1 ст. 309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

На підставі ст. 46 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 6-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 293-295, 308 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В :

Заяву – задовольнити.
Оголосити громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця села Десантне Кілійського району Одеської області, – померлим від дня набрання законної сили рішенням суду про це.
Після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою, надіслати рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 07.05.2026

Головуючий суддя: О.А. Маслеников 

Присяжні: Л.О. Кутас

Н.М. Митюк