27.04.26
33/812/184/26
Провадження № 33/812/184/26     Категорія: ст. 130 ч. 1 КУпАП 
Головуючий у першій інстанції     Гриненко М. В.
Доповідачка апеляційного суду     Ямкова О. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд
у складі: головуючої – судді   Ямкової О. О.,
за участю: секретаря  Шурми Є. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за клопотанням про поновлення строку та апеляційною скаргою захисниці Сидоренко Т. В. на постанову судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 23 березня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, 3 січня 2026 року близько 00 години 01 хвилини у місті Миколаєві по проспекту Центральному, 252 водійка ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Audi A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, бліда шкіра, тремтіння пальців рук. ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд в установленому законом порядку для визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, від чого вона відмовилася, що зафіксовано за допомогою технічних засобів відеозапису. Своїми діями водійка ОСОБА_1 порушила вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В апеляційній скарзі захисниця ОСОБА_1 – адвокатка Сидоренко Т. В. просить поновити їй строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу правопорушення. 
Апелянтка вважає, що постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, посилаючись на диспозиції норм КУпАП, постанову Пленуму ВСУ та практику ЄСПЛ. 
На її думку суддею не враховано відсутність належних та допустимих доказів вини ОСОБА_1 , зокрема, відсутність фіксації на відеозаписі її відмови від проходження огляду. Навпаки, ОСОБА_1 бажала пройти такий огляд, але їй було відмовлено у проходженні огляду в присутності цивільного чоловіка, внаслідок чого вона сама пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння, який підтвердив її тверезість. 
Зазначене призвело до помилкового притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки вона не вчиняла адміністративного правопорушення. 
Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційний суд вважає за необхідне його поновити, враховуючи нетривалий пропуск строку захисницею, з огляду на виправлення недоліку вперше поданої апеляційної скарги. 
Справа у суді апеляційної інстанції розглянута за відсутності водійки ОСОБА_1 та її захисниці Сидоренко Т. В., які повідомлені про дату та час її слухання належним чином у відповідності до положень статті 294 КУпАП, та з огляду на відсутність заяв та клопотань про відкладення слухання справи з будь-яких поважних причин.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення виходячи з наступного. 
Відповідно до вимог статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є доказом в справі про адміністративне правопорушення.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення водійка ОСОБА_1 керувала автомобілем з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, бліда шкіра, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння відмовилася, що зафіксовано поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису у відповідності до статті 266 КУпАП. 
Тому при вирішенні справи, в обґрунтування своїх висновків суддя правильно послався на дані протоколу про адміністративне правопорушення та відеозаписи з нагрудного відеореєстратора поліцейського, які згідно до вимог статті 251 КУпАП є доказами у справі про адміністративне правопорушення.
Сам протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам статті 256 КУпАП та щодо місця та суті адміністративного правопорушення повністю узгоджується з даними, які містяться у відеозаписах, здійснених працівниками поліції на спеціальні технічні засоби відеофіксації, та письмових доказах, доданих до протоколу. 
Фіксація події за допомогою відеозапису свідчить про те, що поліцейськими зупинено автомобіль з іноземними номерами та розташуванням на кришці багажника фігури Снігурки. Під час перевірки документів поліцейська висловлює стурбованість тверезістю водійки та питає у неї чи вживала вона алкоголь або наркотичні засоби, на що ОСОБА_1 пояснює, що її дитина чекає вдома (запис о 23 годині 59 хвилині 51 секунді). Потім водійка ОСОБА_1 погоджується пройти огляд за допомогою алкотестера Драгер на місці зупинки, але після демонстрації нею поліцейській своїх рук та очей, водійці повідомляється про наявність у неї ознак наркотичного сп`яніння, таких як: тремтіння пальців рук, звуження зіниць очей та пропонується пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі (запис об 01 годині 23 хвилині). На питання поліцейської чи проїдете вона для огляду, ОСОБА_1 звертається до свого пасажира-чоловіка чи поїде. Їй роз`яснюється поліцейськими, що проходити огляд вона буде самостійно без чоловіка. Після чого починається суперечка про необхідність виклику адвоката, на що їй радять самостійно викликати, а чоловіку самостійно проїхати до лікарні на таксі, де буде проходити огляд ОСОБА_1 . Втім, ОСОБА_1 відповідає, що їде до дитини і для чого зараз буде їздити туди-сюди (запис з 00 години 02 хвилини). І після запитання поліцейської чи згодна ОСОБА_1 пройти огляд (запис об 00 години 03 хвилини), водійка відповідає «не згодна» і йде сідати до автомобіля, яким вона керувала. А питання поліцейської «так Ви відмовляєтесь» залишає без відповіді (а.с.5). 
Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
За положеннями пунктів 1.4, 2.12, 3.2, 3.7, 3.17 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. 
Проведення лабораторних досліджень в медичному закладі є обов`язковим для визначення факту перебування особи в стані наркотичного сп`яніння. 
Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у згаданому вище висновку.
Отже, проведення огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі в присутності представника поліції з відібранням у особи, що оглядається, зразків біологічного середовища відповідає вимогам п.п. 3.2, 3.6-3.8, 3.21 вищезазначеної Інструкції. 
За такого доводи захисниці ОСОБА_1 – адвокатки Сидоренко Т. В. про відсутність у водійки ознак наркотичного сп`яніння, самостійне проходження нею огляду на стан алкогольного сп`яніння не відповідають положенням вищезазначеної Інструкції, де визначення ознак щодо можливості перебування водія у стані сп`яніння відноситься до виключної компетенції поліцейських, а перевірка наявності чи відсутності у водія стану наркотичного чи іншого виду сп`яніння лише в порядку медичного огляду у відповідному медичному закладі та у присутності поліцейського. Тому, у випадку наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння, водій, на вимогу поліцейських за положеннями пункту 2.5 ПДР, зобов`язаний пройти медичний огляд.
Втім, ОСОБА_1 роз`яснено наявність у неї ознак наркотичного, а не алкогольного сп`яніння, яке вона на місці не проходила, як зазначає адвокатка, та не повинна була проходити самостійно, оскільки результати такого огляду є нікчемними. Під час неодноразового пред`явлення водійці вимоги про проходження огляду в медичному закладі ОСОБА_1 хоча спочатку і висловила побажання пройти такий огляд, але визначала для цього різні умови, як то: пройти його разом з чоловіком-пасажиром її автомобіля; пройти його за участю адвоката; відсутністю у неї часу, бо вона їде до дитини, та врешті-решт на питання поліцейської «чи вона згодна» відповідача «не згодна». Тобто усією своєю поведінкою та відповідями ухилялася від виконання обов`язку з проходження огляду та не демонструвала добросовісності виконання обов`язку, покладеного положеннями ПДР.
Таким чином усна відмова водійки зафіксована поліцейськими за допомогою відеозапису з фіксацією за допомогою тих же технічних засобів відеозапису самого факту складення протоколу про адміністративне правопорушення, у якому зазначено ознаки сп`яніння і дії водійки щодо ухилення від огляду відповідно до статті 266 КУпАП та пункту 6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України 7.11.2015 за №1395 (далі – Інструкція №1395).
Отже, усі докази, що зібрані уповноваженими на те особами, узгоджуються між собою, та свідчать про те, що ОСОБА_1 мала ознаки наркотичного сп`яніння, але відмовилася пройти огляд в установленому законом порядку, у найближчому медичному закладі у присутності представника поліції, що зафіксовано за допомогою відеозапису. 
За таких обставин мотиви відмови водія від виконання вимоги поліцейських у відповідності до пункту 2.5 ПДР правового значення не мають. Наслідком відмови від проходження огляду у встановленому законом порядку є складення відносно водія протоколу про адміністративну відповідальність, передбачену частиною 1 статті 130 КУпАП. Така відмова за внесеними змінами до статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, які є чинними, як на час події, так і на час розгляду справи, фіксується поліцейськими за допомогою технічних засобів відеозапису, а за їх відсутності у присутності двох свідків.
Посилання захисниці ОСОБА_1 – адвокатки Сидоренко Т. В. на відсутність фіксації відмови водійки на записі події правопорушення не заслуговує на увагу, оскільки по-перше відеозапис свідчить про зворотнє, а по-друге, порядок відеофіксації за допомогою спеціальних технічних засобів порушення водієм пункту 2.5 ПДР, а саме відмови від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку, як на місці зупинки, так і у медичному закладі, визначається не положеннями статті 266 КУпАП, а виключно положеннями, визначеними пунктом 6 розділу Х Інструкції №1395. 
Не є слушним твердження захисниці Сидоренко Т. В. про відсутність у справі належних та допустимих доказів, оскільки за положеннями статті 251 КУпАП в справах про адміністративне правопорушення досліджується уся сукупність доказів, що містять будь-які дані про обставини події та на підставі яких відповідно до статей 280 та 283 КУпАП компетентний орган встановлює чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. Тобто, у розумінні цих норм права, докази у справах про адміністративні правопорушення не поділяються на належні та допустимі, а досліджуються у всій сукупності.
Тому суддею без участі, належно повідомлених осіб про дату та час судового розгляду, ухвалена постанова у відповідності до статей 280, 283 КУпАП, за якими суддя з`ясував: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином та з огляду на наведене, встановлено, що ОСОБА_1 порушила вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП, а висновки судді суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтуються на сукупності усіх доказів, які знаходяться в матеріалах справи, та спростовують доводи апелянтки, викладені в апеляційній скарзі.
Тому прийняте судом рішення є законним та не підлягає скасуванню, про що просить апелянт.
Стягнення за вчинення адміністративного правопорушення призначено ОСОБА_1 з урахуванням вимог ст. 33 КУпАП, а вид стягнення та розмір штрафу визначений відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд

П О С Т А Н О В И В : 

Поновити захисниці Сидоренко Т. В. строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_1 – адвокатки Сидоренко Т. В. залишити без задоволення, а постанову судді Інгульського районного суду міста Миколаєва від 23 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, - залишити без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча      О. О. Ямкова