КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 33/824/432/2026 
Справа № 757/32562/25-п 
Головуючий в суді І інстанції Гречана С.І.
Доповідач в суді ІІ інстанції Кашперська Т.Ц.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

22 червня 2026 року 
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі головуючого судді Кашперської Т.Ц., за участю секретаря судового засідання Діденка А.С., вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження за апеляційною скаргою захисника Шох Кристини Антонівни на постанову Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.9 «а» ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,

в с т а н о в и в :

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2025 року на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за порушення п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір в сумі 665,60 грн.

Не погоджуючись з даною постановою, захисник Шох К.А. 29 вересня 2025 року засобами електронного зв`язку на електронну пошту суду подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2025 року та закрити провадження в справі № 757/32562/25-п у відношенні ОСОБА_1 за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, вказувала, що ОСОБА_1 та Шох К.А. , як його захисник, не ознайомлювалися з матеріалами справи та повний текст постанови не отримували.
Також ОСОБА_1 був необхідний додатковий час для пошуку нового захисника та реалізації його права на отримання правничої допомоги, передбаченого ст. 268 КУпАП. 
Шох К.А. , як захиснику ОСОБА_1., був необхідний час для підготовки апеляційної скарги. Вважала, що зазначені обставини є поважною причиною для поновлення процесуального строку оскарження постанови.
Наводила зміст ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судову практику ЄСПЛ, відносно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру («Белле проти Франції», «Ільхан проти Туреччини», «Пономарьов проти України», «Шокін проти України»).
Крім того, ЄСПЛ виразив позицію стосовно того, що розглядаючи підстави для поновлення пропущеного строку, національні суди мають враховувати, що питання стосовно того, чи було дотримано справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним («Скордіно проти Італії», «Ятрідіс проти Греції»).
Зазначала, що доступність права на оскарження у зв`язку з пропуском встановленого строку неодноразово була предметом розгляду ЄСПЛ. З аналізу практики ЄСПЛ вбачається, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо 1) недотримання строків було зумовлено діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції; 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру; 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя.
Наводила правові висновки, викладені у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 про те, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією рф, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними та касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого ст. 55, 124, 129 Конституції України, ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Вказувала, що відносно невеликий строк на апеляційне оскарження та неознайомленість ОСОБА_1 та Шох К.А. як захисника з матеріалами справи є суттєвою перепоною у доступі до правосуддя, а відтак вважала, що такий строк має бути поновлений з метою захисту прав та свобод та реалізації завдань держави, передбачених ст. 3 Конституції України, просила не позбавляти ОСОБА_1 права на доступ до правосуддя та поновити строк на оскарження постанови суду першої інстанції. 

При вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення суд не перевіряє доводи щодо законності, обґрунтованості та справедливості оскаржуваного рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки в результаті розгляду апеляційної скарги по суті.

В судовому засіданні захисник Дмитренко О.О., яка брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, підтримала клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та просила його задовольнити. 

Розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Дана норма визначає строк, з якого починає обраховуватись десятиденний строк на апеляційне оскарження, тобто з наступного дня після винесення постанови.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява № 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження, які виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Також, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії»).

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду буде порушувати законні права та інтереси сторін і суперечити принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року, та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» заява № 32053/13).

З матеріалів справи вбачається, що захисник ОСОБА_1 адвокат Демиденко І.В. була присутня в судовому засіданні 27 серпня 2025 року та просила закрити провадження в справі, оскаржувану постанову було проголошено 27 серпня 2025 року, а тому згідно з вимогами ст. 294 КУпАП останнім днем на апеляційне оскарження постанови є 08 вересня 2025 року з урахуванням вихідних днів. Апеляційна скарга подана 29 вересня 2025 року. 

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, захисник Шох К.А. вказує на те, що копію постанови нею та ОСОБА_1 не отримано.

Однак, положення ст. 294 КУпАП пов`язують обчислення строку на оскарження з днем винесення постанови, а не з днем отримання її копії, відтак, посилання на дату ознайомлення зі змістом постанови чи отримання копії оскаржуваної постанови не може бути достатньою підставою для поновлення строку на її оскарження.

Апеляційний суд звертає увагу, що у справі «Соколов та інші проти України» ЄСПЛ установив порушення пункту 1 статті 6 Конвенції у зв`язку з відмовою в доступі до судів вищих інстанцій, оскільки апеляційний суд повертав апеляційну скаргу заявника як подану на постанову суду першої інстанції після закінчення встановленого строку, обґрунтовуючи це тим, що заявник був присутнім у засіданні та був проінформований про оскаржувану постанову в цей день. При цьому відхилив аргумент заявника про пропуск установленого строку з поважної причини, яка ґрунтувалася на тому, що повний текст оскаржуваної постанови йому було вручено пізніше, вже після того, як він та його захисник неодноразово зверталися до суду першої інстанції із заявами про її надання.

Разом із тим, у даній справі встановлено інші обставини, оскільки зі змісту постанови Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2025 року вбачається, що в судовому засіданні особисто брала участь захисник Демидко І.В., однак, не погоджуючись з даною постановою, з клопотанням про видачу копії постанови до суду після судового засідання на власний розсуд не зверталася. 

Докази припинення представництва захисником Демидко І.В. інтересів ОСОБА_1 після прийняття оскаржуваної постанови в матеріалах справи відсутні, апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_1 подано в межах строку дії договору про надання правничої допомоги № 1407/2025, укладеного з даним захисником 14 липня 2025 року, який згідно п. 5.5 договору діє до 14 жовтня 2025 року. 

Разом із тим постановою Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2025 року роз`яснено порядок та строки оскарження постанови, а саме протягом десяти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Вказана обставина свідчить про те, що ОСОБА_1 через свого захисника Демидко І.В. був обізнаний про винесення судом постанови, результати розгляду справи та строки оскарження постанови - десять днів з дня її винесення.

Звернення ОСОБА_1 або його захисника для отримання копії постанови від 27 серпня 2025 року в матеріалах справи відсутні.
Апеляційний суд враховує, що з огляду на присутність в судовому засіданні захисника і обізнаність з результатами розгляду справи ОСОБА_1 мав можливість подати апеляційну скаргу в межах процесуального строку для подання апеляційної скарги до 08 вересня 2025 року включно, тому подання в його інтересах апеляційної скарги іншим захисником 29 вересня 2025 року свідчить про нічим не обґрунтоване зволікання.
Сам по собі факт укладення ОСОБА_1 договору про надання правничої допомоги з другим захисником та необхідність ознайомлення нового захисника з матеріалами справи не може вважатися об`єктивною та непереборною перешкодою для своєчасного звернення з апеляційною скаргою. Зміна захисника або залучення іншого адвоката не впливає на початок перебігу процесуального строку та не звільняє особу від обов`язку діяти добросовісно і вживати належних заходів для реалізації права на судовий захист у встановлені законом строки.
Захисник Шох К.А. у апеляційній скарзі не навела змістовних і вагомих аргументів щодо вчинення всіх необхідних і можливих дій, які вказували б на бажання ОСОБА_1 реалізувати процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку, не довела, що в цій справі можливість вчасного подання апеляційної скарги не мали суб`єктивного характеру, тобто не залежали від його волевиявлення.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження не надано логічного та зрозумілого пояснення тому, що перешкоджало ОСОБА_1 реалізувати право на апеляційне оскарження судового рішення першої інстанції протягом встановленого законом і розумного строку з наданням доказів того, що він вживав відповідних заходів, спрямованих на захист прав та інтересів в судовому порядку.

Пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку учасника провадження щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі не є поважною причиною пропуску строку.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що захисником Шох К.А. подано апеляційну скаргу із пропуском строку, визначеного ст. 294 КУпАП, причини пропуску строку є неповажними, підстав для його поновлення не вбачається, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, 

п о с т а н о в и в :

Відмовити захиснику Шох Кристині Антонівні в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду м. Києва від 27 серпня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.9 «а» ПДР та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Кашперська Т.Ц.