ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

29 квітня 2026 року  м. Чернівці Справа № 718/175/26

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Лисака І.Н.,
суддів: Одинак О.О., Перепелюк І.Б.,
за участю секретаря судового засідання: Сарган Ю.В.,
позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
при розгляді справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 лютого 2026 року, ухваленого під головуванням судді Скорейка В.В., дата виготовлення повного тексту рішення суду незазначена, 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2026 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позов мотивовано тим, що 12.11.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua) укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1470-8450.
Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: - сума кредиту 8 700 грн; - строк кредитування 300 днів; - базовий період 14 днів; - комісія за видачу кредиту 20,00 % від суми кредиту - стандартна % ставка 1 % в день, денна процентна ставка – 0,946 %.
ТОВ «Укр Кредит Фінанс» надано ОСОБА_1 кредитні кошти шляхом перерахування на його картковий рахунок, вказаний ним у особистому кабінеті, чим виконав свої зобов`язання за договором.
Відповідач свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконував, у зв`язку із чим станом на 29.12.2025 року загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 32361,27 грн.
У зв`язку із вищевикладеним позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1470-8450 від 12.11.2024 року в розмірі 32361,27 грн, з яких: заборгованість за Провадження №22-ц/822/727/26  

кредитом – 8221,17 грн; заборгованість за нарахованими процентами 21095,10 грн; заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК – 3045 грн.
Рішенням Чернівецького районного суду м. Чернівці від 26 лютого 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1470-8450 від 12.11.2024 у загальному розмірі 18 900,8 грн. В задоволення решти вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Не погоджуючись із рішенням суду сторона позивача подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення є таким, що прийнято з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням судом норм матеріального права з огляду на наступне.
Звертає увагу, що ТОВ не нараховувало відповідачу жодних штрафних санкцій у виді пені та штрафу або інших платежів за неналежне виконання умов кредитного договору, а нарахована комісія передбачена як плата за видачу кредиту та є одноразовою.
ОСОБА_1 не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, та продовжував користуватись кредитними коштами на погоджених умовах.
Вказані умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст.627 ЦК України.
Закон про споживче кредитування безумовно та однозначно передбачає право позивача (як Кредитодавця) на встановлення комісії за надання кредиту за кредитним договором.
Посилався на вчинення ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 договору про споживчий кредит від 12.11.2024 року № 1470-8450 після набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, виключення пункту 6-1 розділу ІУ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».
Тому ТОВ «Укр Кредит Фінанс» має всі підстави для нарахування та витребування з ОСОБА_1 сплати неустойки та інших платежів за прострочення виконання зобов`язання, в тому числі процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, якщо умовами договору передбачена сплата таких платежів.
Просить рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1470-8450 від 12.11.2024 року в розмірі 18 900,80 грн, а також 1 544,00 грн. судового збору скасувати та прийняти нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість у розмірі 32 361,27 грн, з яких: заборгованість за кредитом – 8 221,17 грн; заборгованість за нарахованими процентами – 21 095,10 грн; заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК – 3 045 грн.
Відзив до суду апеляційної інстанції не надходив.
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Задовольняючи позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що підлягає захисту право позивача на стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 1470-8450 від 12.11.2024 року у загальному розмірі 18 900,8 грн.
На обгрунтування таких висновків суд першої інстанції послався на неналежне виконання ОСОБА_1 зобов`язання за договором кредиту з ТОВ «Укр Кредит Фінанс» від 12.11.2024 року №1470-8450 та виникнення заборгованості з повернення кредиту в сумі 5 300,8 грн, процентів в сумі 13 600 грн на підставі проведеного власного розрахунку.
При цьому суд першої інстанції звернув увагу на те, що п.4.7. кредитного договору №1470-8450 від 12.11.2024 є нікчемним, тому позивач неправомірно нарахував позичальнику списання по комісії у сумі 1 740 грн, яка підлягає вираховуванню із загального розміру заборгованості.
Крім цього суд першої інстанції дійшов висновку про звільнення ОСОБА_1 від відповідальності з повернення процентів річних на підставі ст.625 ЦК України на суму 3 045 грн на підставі положення пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам, визначеним в ст.263 ЦПК України, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 12.11.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1470-8450 в електронній формі.
На підставі п.4.1, 4.9, 4.12 договору кредит надається у розмірі 8700 грн на строк 300 календарних днів з терміном повернення кредиту 07.09.2025 року з денною процентною ставкою 0,946 процентів.
В пункті п.4.7 Договору зазначено, що комісія за видачу кредиту становить 20% від суми виданого Кредиту. Нарахування комісії за видачу кредиту здійснюється на суму виданого за цим Договором Кредиту у день видачі Кредиту.
Згідно з пунктом 8.2 Договору передбачено, що у разі прострочення виконання Позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів за користування Кредитом та/або комісії за видачу Кредиту (якщо умови цього Договору передбачають сплату комісії за видачу Кредиту) та/або комісії за видачу у Кредит додаткових грошових коштів (якщо умови додаткової угоди до цього Договору передбачають сплату комісії за видачу у Кредит додаткових грошових коштів) та/або суми Кредиту у визначені цим Договором терміни, Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 73 000 процентів річних від суми заборгованості в силу положень статті 625 Цивільного кодексу України. Проценти річних нараховуються за кожен день прострочення на суму заборгованості, що включає прострочені проценти за користування Кредитом та/або суму простроченої комісії за видачу Кредиту (якщо умови цього Договору передбачають сплату комісії за видачу Кредиту), та/або комісії за видачу у Кредит додаткових грошових коштів (якщо умови додаткової угоди до цього Договору передбачають сплату комісії за видачу у Кредит додаткових грошових коштів) та/або суму неповернутого Кредиту, та не нараховуються на раніше нараховані проценти на підставі статті 625 Цивільного кодексу України. При цьому проценти річних нараховуються на суму заборгованості за кожен день прострочення у сумі, що не перевищує 2 (два) відсотки від неповернутої Позичальником суми Кредиту. Кредитодавець не нараховує проценти річних відповідно до цього пункту Договору на суму заборгованості, яка є меншою ніж 100 (сто) гривень 00 копійок. Сукупна сума нарахованих процентів річних на підставі цього пункту Договору та інших платежів, що підлягають сплаті Позичальником за порушення виконання зобов`язань на підставі Договору, не може перевищувати половини суми Кредиту, одержаної Позичальником від Кредитодавця за цим Договором, з урахуванням додаткових грошових коштів, одержаних Позичальником від Кредитодавця на підставі укладених додаткових угод до цього Договору, і не може бути збільшена за домовленістю Сторін.
Щодо заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК.
Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Встановлено, що 12.11.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1470-8450 в електронній формі.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
Як передбачено частиною 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Так, відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до пункту 8.2 Договору про відкриття кредитної лінії №1470-8450 від 12.11.2024 року, у разі прострочення виконання позичальником грошового зобов`язання зі сплати процентів користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту (якщо умови цього Договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту) та/або комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів (якщо умови додаткової угоди до цього Договору передбачають сплату комісії видачу у кредит додаткових грошових коштів) та/або суми кредиту у визначені цим Договором терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю суму заборгованості з урахуванням 73000 (сімдесяти трьох тисяч) процентів річних від суми заборгованості в силу положень статті 625 ЦК України.
Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).
Критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі №320/8618/15-ц).
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-IX від 15 березня 2022 року, яким, зокрема розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 6-1 такого змісту: «6-1. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем».
Пункт 6-1 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» виключено на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-IX від 22 листопада 2023 року.
Також, згідно із ЗУ «Про внесення змін до ПК України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» 2120-IX від 15 березня 2022 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пункт 18 такого змісту: У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
На час розгляду справи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України є чинними.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України.
Основним актом цивільного законодавства є ЦК України (частина 2 статті 4 ЦК України).
Отже, частина 2 статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм ЦК України з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього Кодексу над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (Рішення від 13 березня 2012 року у справі №5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13, від 16 грудня 2015 у справі №6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
Також Верховний Суд вже робив висновки щодо застосування пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на договір про надання поворотної фінансової допомоги (позики) розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див.: постанову Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі №910/8349/22); на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України (див.: постанову Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі №706/68/23).
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється:
(1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування;
(2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит;
(3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, звільнення ОСОБА_1 від обов`язку сплати заборгованості за процентами річних на підставі ст.625 ЦК України.
Щодо комісії за видачу кредиту передбаченої п.4.7 кредитного договору.
За змістом Договору №1470-8450 від 12.11.2024 року сторони погодили комісію за надання кредиту в розмірі 20% від суми виданого кредиту.
Згідно з частини 2 статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
ЗУ «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності ЗУ «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 ЗУ «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі №204/224/21.
Таким чином, виходячи з аналізу вимог пункту 4 частини 1 статті 1, частини 2 статті 8, частини 1 статті 1, статті 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування статті 11 ЗУ «Про споживче кредитування», які викладені у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19, така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
Також суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем не було враховано на зарахування в погашення заборгованості за відсотками та тілом кредиту, проведенених позивачем платежів, а саме: 10.12.2024 року у розмірі 5 098,42 грн та 23.12.2024 року у розмірі 1 844,51 грн.
З 12.11.2024 року по 10.12.2024 року у відповідача виникла заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 2 401,2 грн (8 700 грн тіло кредиту х 78,30 грн - розмір 0,90% на день х на 14 днів користування = 1 095,2 грн; 8 700 грн тіло кредиту х 87 грн - розмірі 1% на день х на 15 днів користування = 1 305 грн).
10.12.2024 року ОСОБА_2 здійснив погашення кредитної заборгованості в розмірі 5 098,42 грн, яку необхідно спочатку зарахувати на погашення відсотків, а решту на тіло кредиту 5 098,42 грн (внесена сума) - 2 401,20 грн (відсотки за 29 днів користування кредитом) = 2 697,2 грн (сума, яку необхідно внести на погашення тіла кредиту). Таким чином загальний розмір боргу відповідача на 10.12.2024 (день внесення коштів) складає 6 002,80 грн – тіло кредиту та 0 грн – за відсотками.
За період з 10.12.2024 року по 23.12.2024 року розмір відсотків за користування кредитом становить 702 грн (6 002,8 грн тіло кредиту х 54 грн - розмір 0,90 % на день х на 13 днів користування = 702 грн).
23.12.2024 року ОСОБА_2 здійснив погашення кредитної заборгованості в розмірі 1844,51 грн, яку необхідно спочатку зарахувати на погашення відсотків, а решту на тіло кредиту 1844,51 грн (внесена сума) - 702 грн (відсотки за 13 днів користування кредитом) = 5 300,8 грн (сума, яку необхідно внести на погашення тіла кредиту).
Таким чином з 24.12.2024 року ОСОБА_2 не здійснював погашення кредиту, в наслідок чого утворилася заборгованість за тілом кредиту у розмірі 5 300,8 грн. та 13 600 грн за відсотками за користування кредитом (з 24.12.2024 року по 06.01.2025 року складає 668 грн – 5 300,8 грн (тіло кредиту) х на 0,90 % денна ставка х 14 днів = 668 грн; з 07.01.2025 року по 07.09.2026 року складає 12 932 - 5 300,8 грн ( тіло кредиту) х на 1% денна ставка х 2444 дні = 13 600 грн).
Колегія суддів погоджується з такими розрахунками суду першої інстанції, позивачем такий не спростовано.
Проте, висновок суду щодо нікчемності пункту п.4.7. кредитного договору №1470-8450 від 12.11.2024 року з приводу нарахування комісії у сумі 1 740 грн, яка підлягає вираховуванню із загального розміру заборгованості, є передчасним з мотивів наведених вище, а тому таку слід стягнути на користь позивача.
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 та п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України).
Як вбачається, за результатами апеляційного перегляду справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково, а саме на 63,78% від заявлених вимог, а тому відповідно підлягають зміні витрати щодо судового збору.
Позивачем сплачено за подання позовної заяви 2662,40 грн (а.с.11), а тому з урахуванням задоволення позову на 63,78% стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1698 грн. 
Апелянтом за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 3993,60 грн, а тому з урахуванням задоволення апеляційної скарги після перегляду рішення суду першої інстанції на 36,22%, останньому за рахунок відповідача слід компенсувати 1446,48 грн.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 367, 368, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити частково.
Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 26 лютого 2026 року в частині визначного до стягнення розміру заборгованості змінити.
Визначити до стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1470-8450 від 12.11.2024 у загальному розмірі 20640,8 грн.
В решті рішення суду залишити без змін.
Здійснити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судовий збір у розмірі 1698 грн.
Здійснити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судовий збір у розмірі 1446,48 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач – підпис /І.Н. Лисак/
Судді – підписи /О.О. Одинак, І.Б. Перепелюк/
З оригіналом згідно: суддя   І.Н. Лисак