ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

11 червня 2026 року	Справа №160/33940/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газавтосервіс" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування наказу та рішення, -

УСТАНОВИВ:
27.11.2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Газавтосервіс" - адвокат Матвієвський Олександр Володимирович звернувся через підсистему "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним і скасувати наказ Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 24.09.2025 року № 5908-п "Про проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Газавтосервіс";
- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 17 жовтня 2025 року № 672 "Про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності" в частині припинення дії ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 25.09.2024 року, реєстраційний номер 04610414202400427, з терміном дії до 27.09.2029 року, та ліцензії на право оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі від 28.06.2024 року, реєстраційний номер 990614202400665, з терміном дії до 01.07.2029 року.
Також позивач просить суд стягнути на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн.
В обґрунтування позову вказано, що рішенням відповідача від 17 жовтня 2025 року № 672 «Про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності» (далі – рішення № 672), згідно з Додатком 2 до вказаного рішення, позивачу було припинено дію ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 25.09.2024 року, реєстраційний номер 04610414202400427, з терміном дії до 27.09.2029 року та ліцензії на право оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі від 28.06.2024 року, реєстраційний номер 990614202400665, з терміном дії до 01.07.2029 року. Позивач вважає протиправним вказане рішення, оскільки наявні недоліки проведення фактичної перевірки позивача та оскаржуваних рішень відповідача, тому просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 31.12.2025 року. 
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи. 
17.12.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов письмовий відзив на позов на адресу суду, в якому він вважає, що підстави для задоволення позову відсутні та просить при винесенні рішення у справі звернути увагу на наступне. З наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 24.09.2025 року №5908-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС» чітко вбачається, що його прийнято на підставі п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 (підстава проведення фактичної перевірки – здійснення функцій визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального) ПК України та Закону України від 18.06.2024 року №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». Отже, у зазначеному наказі було відображено юридичну та фактичну підставу для призначення фактичної перевірки, що вже свідчить про його правомірність та обґрунтованість. Таким чином, вважає, що контролюючим органом було дотримано форму та зміст наказу про призначення перевірки на підставі пп.80.2.5 п.80.2 ст. 80 ПК України, а відтак доводи позивача про те, що наказ на проведення перевірки є неправомірним та не містить визначених законом підстав для її проведення є неправдивими. ГУ ДПС у Дніпропетровській області керуючись 191.1.4, 191.1.14, 191.1.15, 191.1.16, 191.1.17, 191.1.18, 191.1.19, 191.1.20 пункту 191.1 статті 191, статті 20, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) та наказу від 24.09.2025 року №5908-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС» (код ЄДРПОУ 30172207)» здійснено вихід за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, буд. 9, з метою проведення фактичної перевірки. В ході виходу встановлено факт відсутності суб`єкта господарювання ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС» (код ЄДРПОУ 30172207) за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, буд. 9, за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, у зв`язку з чим проведення фактичної перевірки неможливо, про що складено акт про неможливість проведення фактичної перевірки від 29.09.2025 року №2600/04-36-09-02/30172207. ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято рішення про припинення дії ліцензій від 17.10.2025 року №672. Рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області про припинення дії ліцензій від 17.10.2025 року №672 направлено засобами електронного зв`язку у електронний кабінет ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС» (код ЄДРПОУ 30172207) 17.10.2025 року о 15 год. 10 хв. З урахуванням вищенаведеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
19.12.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій він зазначає, що відповідач у своєму відзиві на позов обмежився аргументацією своїх дій під час здійснення фактичної перевірки позивача посиланням на відповідні правові норми Податкового кодексу України та Закону № 3817-IX, залишивши поза увагою прямі порушення цих норм під час підготовки і видання спірного наказу на здійснення фактичної перевірки, під час здійснення безпосередньо фактичної перевірки та прийняття спірного рішення, на які вказав позивач у своєму позові. Наголошує, що за відсутності інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування пального, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу пального у відповідача були відсутні підстави для оформлення наказу № 5908-п. Також відповідач не навів жодних аргументів твердженням позивача у позовній заяві щодо недоліків спірного рішення від 17.10.2025 року № 672, а саме щодо відсутності у тексті рішення переліку і назв платників податків, яким припинено дію ліцензій на право провадження відповідного виду господарської діяльності; зазначення у Додатку 2 до рішення підстав припинення дії ліцензій на право провадження відповідного виду господарської діяльності через відсутність ліцензіата за місцезнаходженням та/або за місцем провадження діяльності, встановлену контролюючим органом у ході перевірки та зафіксовану у відповідному акті про відсутність ліцензіата або його уповноважених осіб (п. 10 ч. 2 ст. 46 ЗУ), у той час, як відповідач за результатами фактичної перевірки склав лише акт про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю позивача за його юридичною адресою. Також позивач у своїй позовній заяві зазначав, що оспорюване рішення № 672 не відповідає вимогам пункту 8 частини 3 статті 46 Закону № 3817-IX, оскільки у ньому не зазначені строк і порядок його оскарження (у тому числі найменування та місцезнаходження податкового органу, який є суб`єктом розгляду скарги, та вид суду, до якого особа може подати позов). Жодних аргументів щодо цього твердження позивача відповідач у своєму відзиві на позов також не навів. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.06.2026 року клопотання представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про закриття провадження в частині позовних вимог у справі № 160/33940/25 задоволено. Закрито провадження у справі № 160/33004/24 в частині позовних вимог щодо визнання протиправним і скасування наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 24.09.2025 року № 5908-п "Про проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Газавтосервіс".
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.06.2026 року продовжено строк розгляду адміністративної справи до 11.06.2026 року.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗАВТОСЕРВІС» (код ЄДРПОУ 30172207) зареєстровано юридичною особою 13.01.2005 року, номер запису про державну реєстрацію 1 224 123 0000 006539, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Основним видом діяльності позивача є: 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля. 
25 вересня 2024 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області позивачу видано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 27.09.2024 року, реєстраційний номер 04610414202400427, з терміном дії з 27.09.2024 року до 27.09.2029 року, адреса місця зберігання: м. Дніпро, вул. Передова, 798 Л.
28 червня 2024 року відповідачем позивачу видано ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, реєстраційний номер 990614202400665, з терміном дії з 01.07.2024 року до 01.07.2029 року.
ГУ ДПС у Дніпропетровській області керуючись 191.1.4, 191.1.14, 191.1.15, 191.1.16, 191.1.17, 191.1.18, 191.1.19, 191.1.20 пункту 191.1 статті 191, статті 20, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (зі змінами та доповненнями) та наказу від 24.09.2025 року №5908-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС» (код ЄДРПОУ 30172207)» здійснено вихід за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, буд. 9, з метою проведення фактичної перевірки.
В ході виходу встановлено факт відсутності суб`єкта господарювання ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС» (код ЄДРПОУ 30172207) за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, буд. 9, за місцезнаходженням та/або за місцезнаходженням провадження діяльності, у зв`язку з чим проведення фактичної перевірки неможливо, про що складено акт про неможливість проведення фактичної перевірки від 29.09.2025 року №2600/04-36-09-02/30172207.
Рішенням відповідача від 17 жовтня 2025 року № 672 «Про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності» (далі – рішення № 672), згідно з Додатком 2 до вказаного рішення, позивачу було припинено дію Ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 25.09.2024 року, реєстраційний номер 04610414202400427, з терміном дії до 27.09.2029 року та ліцензії на право оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі від 28.06.2024 року, реєстраційний номер 990614202400665, з терміном дії до 01.07.2029 року.
Позивач, не погоджуючись із вказаним рішенням відповідача, вважаючи його протиправним, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державні влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачене Конституцією та законами України.
Відповідно до підпунктів 21.1.1 та 21.1.4 пункту 21.1. статті 21 Податкового кодексу України (далі ПК України) посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті (пункт 42.1 статті 42 ПК України).
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (пункт 42.2 статті 42 ПК України).
Згідно з пунктом 75.1 статті 75 контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.3 статті 75 ПК України).
Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України).
У разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (абзац 4 пункту 81.2. статті 81 ПК України).
Під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом (абзац 1 пункту 81.3 статті 81 ПК України).
Тривалість перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, не повинна перевищувати 10 діб (пункт 82.3. статті 82 ПК України).
Для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: мультимедійна інформація (фото, відео-, звукозапис), отримана (виготовлена) контролюючими органами (підпункт 83.1.7. пункту 83.1. статті 8 ПК України).
Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 18 червня 2024 року № 3817-IX (далі – Закон № 3817-IX).
Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону № 3817-IX дія ліцензії припиняється шляхом прийняття органом ліцензування, який надав відповідну ліцензію, рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.
Згідно з пунктом 10 частини 2 статті 46 Закону № 3817-IX підставами для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності є: факт відсутності ліцензіата за місцезнаходженням та/або за місцем провадження діяльності, що зазначені в Єдиному реєстрі ліцензіатів та місць обігу пального та/або Єдиному реєстрі ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, факт відсутності уповноваженої особи за місцем зберігання, яке внесено до Єдиного реєстру місць зберігання за договорами про надання послуг із складського зберігання, встановлений контролюючим органом у ході перевірки та зафіксований у відповідному акті про відсутність ліцензіата та/або його уповноважених осіб.
У разі встановлення факту відсутності уповноваженої особи за місцем зберігання, яке внесено до Єдиного реєстру місць зберігання за договорами про надання послуг із складського зберігання, ця норма застосовується, якщо така уповноважена особа не з`явилася на місце зберігання протягом двох годин після встановлення такого факту посадовими особами податкового органу, що зафіксовано у відповідному акті.
До актів, передбачених цим пунктом, обов`язково долучається мультимедійна інформація щодо фіксації зазначених фактів технічними приладами та/або технічними засобами, що здійснюють або мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, та/або засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.
У разі встановлення факту відсутності ліцензіата за місцезнаходженням дія всіх наявних у ліцензіата ліцензій припиняється.
Відповідно до пункту 8 частини 3 статті 46 ПК України у рішенні про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності зазначаються: строк і порядок оскарження рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності (у тому числі найменування та місцезнаходження податкового органу, який є суб`єктом розгляду скарги, та вид суду, до якого особа може подати позов).
Частином 4 статті 46 ПК України визначено, що рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності приймається:
1) протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання податковим органом відповідних документів (у тому числі рішення суду) та/або виявлення даних/відомостей, що є підставою для припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності згідно з частиною другою цієї статті;
2) у разі припинення дії ліцензії за результатами перевірки податкового органу – не раніше одинадцятого робочого дня за днем направлення суб`єкту господарювання акта такої перевірки;
3) у разі припинення дії ліцензії за заявою суб`єкта господарювання - не пізніше 20 робочих днів з дня, наступного за днем отримання такої заяви органом ліцензування.
Згідно з ч.5 ст. 46 ПК України рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності набирає чинності на другий робочий день за днем направлення відповідного рішення платнику податків. У разі якщо за результатами адміністративного або судового оскарження рішення органу ліцензування про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності рішення прийнято на користь платника податку, то ліцензія, що була припинена таким рішенням органу ліцензування, вважається діючою з дати її припинення.
Пунктом 3 частини 6 статті 46 ПК України передбачено, що орган ліцензування не пізніше наступного робочого дня за днем прийняття рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності: направляє суб`єкту господарювання рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності в електронній формі у порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.
Підпунктом 1.4.5. пункту 1.4. розділу I «Організація та проведення перевірок платників податків» наказу Державної податкової служби України від 04 вересня 2020 року №470 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів Державної податкової служби України при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків» (далі – Методичні рекомендації № 470) визначено, що у разі коли при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення (у тому числі у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за податковою адресою та/або адресою об`єктів оподаткування) посадовими (службовими) особами територіального органу ДПС / апарату ДПС, невідкладно складається у двох примірниках у довільній формі та підписується акт про неможливість проведення перевірки, що засвідчує цей факт.
У такому акті рекомендується зазначати інформацію про дату встановлення факту та причини неможливості проведення перевірки (у тому числі у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за податковою адресою та/або адресою об`єктів оподаткування, у зв`язку з отриманням інформації оператора поштового зв`язку щодо неможливості вручення платнику податків або повернення без вручення письмового запиту територіальному органу ДПС / апарату ДПС про надання пояснень та їх документальних підтверджень, надісланого такому платнику податків з метою організації перевірки тощо), податкова адреса та/або адреса об`єктів оподаткування платника податків, за якою встановлено відсутність платника, інформацію про підстави для проведення перевірки (реквізити наказу, направлень тощо - зазначаються у випадку, якщо факт неможливості проведення перевірки встановлено після їх оформлення) та інші фактичні обставини, що засвідчують такі факти. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені у такому акті.
Зазначений акт не пізніше наступного робочого дня після його складання реєструється у електронному Спеціальному журналі реєстрації актів.
У такому ж порядку реєструються інші передбачені Методичними рекомендаціями акти (крім актів (довідок) перевірок).
Датою акта є дата реєстрації акта в електронному Спеціальному журналі реєстрації актів у територіальному органі ДПС / апараті ДПС структурним підрозділом, який склав такий акт (довідку).
При складанні акта йому присвоюється номер, який містить, зокрема, але не виключно, порядковий номер з єдиного електронного Спеціального журналу реєстрації актів у межах територіального органу ДПС / апарату ДПС, який склав акт, індекс структурного підрозділу органу ДПС, який склав акт (довідку) та індекс справи за номенклатурою.
Другий примірник акта про неможливість проведення перевірки разом з копіями матеріалів надсилається територіальним органом ДПС / апаратом ДПС платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
При цьому підрозділ органу ДПС, який здійснює (очолює) перевірку та встановив неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків (посадових осіб платника податків або його законних (уповноважених) представників) за податковою адресою, протягом 2 робочих днів з дня, наступного за днем складання цього акта, доповідною запискою повідомляє про це керівника (його заступника) відповідного органу ДПС та готує запит на встановлення місцезнаходження платника податків.
До запиту додаються копія акта про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю платника податків за податковою адресою, копія наказу про проведення перевірки (у разі його складання) та інші документи (або їх копії), що підтверджують відсутність платника податків за місцезнаходженням.
Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) органу ДПС, працівники якого здійснюють (очолюють) перевірку, реєструється та
направляється у загальновстановленому порядку, визначеному відповідним нормативно-правовим актом до відповідного органу.
Зразок форми запиту наведено у додатку 5 до цих Методичних рекомендацій.
При отриманні органом ДПС від відповідного органу інформації щодо встановлення місцезнаходження платника податків, структурним підрозділом, який здійснює (очолює) перевірку (ініціатором запиту), вживаються заходи з організації та проведення перевірки платника податків, у разі отримання відповіді про невстановлення місця знаходження платника податків за його місцезнаходженням - вживаються заходи щодо встановлення місця знаходження платника податків до настання обставин, які унеможливлюють проведення відповідної перевірки (наприклад, у зв`язку з припиненням діяльності платника податків, спливом визначених законодавством термінів давності для проведення перевірки тощо).
Підпунктом 80.2.5. пункту 80.2. статті 80 ПК України визначені такі підстави для оформлення наказу на проведення фактичної перевірки: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Позивач у своєму позові зазначає, що за відсутності інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування пального, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу пального у відповідача були відсутні підстави для оформлення наказу № 5908-п.
Однак, суд із такими доводами позивача не погоджується, з огляду на таке.
З наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 24.09.2025 року №5908-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС» чітко вбачається, що його прийнято на підставі п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 (підстава проведення фактичної перевірки – здійснення функцій визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального) ПК України та Закону України від 18.06.2024 року №3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
Отже, у зазначеному наказі було відображено юридичну та фактичну підставу для призначення фактичної перевірки, що вже свідчить про його правомірність та обґрунтованість.
Крім того, варто зазначити, що системний аналіз пп. 80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України передбачає та дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Також слід зазначити, що на підставі наказу від 24 вересня 2025 року № 5908-п відповідачем у цей же день було здійснено вихід за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 9, де згідно ліцензії на право оптової торгівлі пальним без місць оптової торгівлі здійснює свою діяльність позивач, з метою проведення фактичної перевірки. 
За результатами такого виходу відповідачем був складений акт про неможливість проведення перевірки від 29.09.2025 року за № 2600//04-36-09-02-30172207, у зв`язку з відсутністю позивача за вищезазначеною адресою, до якого додавалися додатки, позначені як «фото та відео фіксація».
Що стосується додатків до акту, позначених як «фото та відео фіксація», то в акті не зазначені жодні реквізити цих додатків для їх належної ідентифікації.
На адвокатський запит адвоката Матвієвського О.В. відповідач надав лише скрінкарту з карти Дніпра гугл, на якій було позначено адресу «ул. Курсантская, 9», та окремо файл скрінкарти з карти Дніпра гул з назвою «Газавтосервіс дод2.PNG”, на якому було позначено ту ж саму адресу «ул. Курсантская, 9».
З урахуванням наведених у цій позовній заяві вимог ПК України і Закону № 3817-IX до акту в обов`язковому порядку має долучатися мультимедійна інформація щодо фіксації зазначених фактів технічними приладами та/або технічними засобами, що здійснюють або мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, та/або засобами фото- і кінозйомки, відеозапису.
Зважаючи, що до відповіді на адвокатський запит відповідач не надав такої мультимедійної інформації і єдиний наданий файл скрінкарти з карти Дніпра гул з назвою «Газавтосервіс дод2.PNG” з позначенням адреси «ул. Курсантская, 9» не може вважатися необхідною мультимедійною інформацією, є підстави стверджувати, що складений відповідачем акт про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю позивача не відповідає вимогам чинного законодавства.
З урахуванням вимог ПК України під час проведення перевірок підставами для висновків є саме мультимедійна інформація (фото, відео-, звукозапис), отримана (виготовлена) контролюючими органами.
Відповідно до абз. 4 пункту 81.2. статті 81 ПК України складений акт про неможливість проведення перевірки мав бути не пізніше наступного робочого дня (25 вересня 2025 року, четвер) зареєстрованим відповідачем. Однак така реєстрація відбулася лише 29 вересня 2025 року.
Крім того, згідно з тією ж вимогою ПК України зазначений акт та матеріали мали бути надіслані позивачу, що не було зроблено.
Також у тексті рішення відповідача № 672 відсутній перелік і назви платників податків, яким припинено дію ліцензій на право провадження відповідного виду господарської діяльності, є лише посилання на додатки.
Як видно з копії рішення № 672, до нього додано Додаток 2 «Перелік суб`єктів господарювання, яким припинено дію ліцензій на право провадження відповідного виду господарської діяльності», у якому міститься інформація щодо припинення дії ліцензій позивача, а саме у колонці «Підстава аналювання ліцензії» зазначено «Факт відсутності ліцензіата за місцезнаходженням та/або за місцем провадження діяльності, встановлений контролюючим органом у ході перевірки та зафіксований у відповідному акті про відсутність ліцензіата або його уповноважених осіб (п. 10 ч. 2 ст. 46 ЗУ)».
Законом № 3817-IX (пункт 10 частини 2 статті 46) встановлено, що підставами для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності можуть бути факт відсутності ліцензіата за місцезнаходженням та/або за місцем провадження діяльності або факт відсутності уповноваженої особи за місцем зберігання, яке внесено до Єдиного реєстру місць зберігання за договорами про надання послуг із складського зберігання, встановлений контролюючим органом у ході перевірки та зафіксований у відповідному акті про відсутність ліцензіата та/або його уповноважених осіб.
Під час фактичної перевірки позивача 24 вересня 2025 року відповідачем не складався акт про відсутність ліцензіата та/або його уповноважених осіб ні за місцезнаходженням та/або за місцем провадження діяльності, ні за місцем зберігання, яке внесено до Єдиного реєстру місць зберігання за договорами про надання послуг із складського зберігання.
За результатами вказаної перевірки відповідачем був складений лише акт про неможливість проведення перевірки у зв`язку з відсутністю позивача за його юридичною адресою.
У той же час підставою для припинення дії ліцензій позиивача став саме «Факт відсутності ліцензіата за місцезнаходженням та/або за місцем провадження діяльності, встановлений контролюючим органом у ході перевірки та зафіксований у відповідному акті про відсутність ліцензіата або його уповноважених осіб (п. 10 ч. 2 ст. 46 ЗУ)».
Однак факт такої відсутності позивача саме за місцезнаходженням та/або за місцем провадження діяльності не підтверджений відповідним актом, складеним згідно з вимогами Закону № 3817-IX.
Тобто, приймаючи спірне рішення про припинення дії ліцензій, відповідач посилався на акт, який фактично не складався і якого в природі не існувало.
Акт про відсутність ліцензіата та/або його уповноважених осіб за місцезнаходженням та/або за місцем провадження діяльності, що зазначені в Єдиному реєстрі ліцензіатів та місць обігу пального, та/або про відсутність уповноваженої особи за місцем зберігання, яке внесено до Єдиного реєстру місць зберігання за договорами про надання послуг із складського зберігання, та акт про неможливість проведення перевірки, є різними актами за своєю правовою природою та мають різні правові наслідки.
У спірному випадку відповідачем не був складений акт про відсутність ліцензіата (позивача) та/або його уповноважених осіб за місцезнаходженням та/або за місцем провадження діяльності, що зазначені в Єдиному реєстрі ліцензіатів та місць обігу пального та/або про відсутність уповноваженої особи за місцем зберігання, яке внесено до Єдиного реєстру місць зберігання за договорами про надання послуг із складського зберігання.
Відповідно до ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 25.09.2024 року, реєстраційний номер 04610414202400427, виданої відповідачем позивачу, адреса місця зберігання пального: м. Дніпро, вул. Передова, 798 Л. Однак відповідач за вказаною адресою фактичну перевірку не здійснював.
Що стосується питання відсутності позивача за його юридичною адресою, то вона не підтверджена актом про неможливість проведення перевірки, оскільки, якщо відповідач і намагався здійснити фактичну перевірку позивача 24 вересня 2025 року, то він помилково намагався це зробити з протилежного боку бази, яка займає значну за площею територію.
Вказане підтверджується доданими до позовної заяви файлами скрінкарти з карти Дніпра гул, зробленими позивачем за аналогією подібно до файлу, наданого відповідачем до відповіді на адвокатський запит, але за правильним розташуванням (юридичною адресою позивача).
Склавши акт про неможливість проведення перевірки, відповідач, відповідно до Методичних рекомендацій № 470 (підпункт 1.4.5. пункту 1.4. розділу I «Організація та проведення перевірок платників податків»), мав не пізніше наступного робочого дня після складання акту зареєструвати його у електронному Спеціальному журналі реєстрації актів, другий примірник акта разом з копіями матеріалів надіслати позивачу, протягом 2 робочих днів з дня, наступного за днем складання цього акта, доповідною запискою повідомити про це керівника (його заступника) відповідного органу ДПС та підготувати запит на встановлення місцезнаходження платника податків за формою, наведеною у додатку 5 до цих Методичних рекомендацій.
При отриманні органом ДПС від відповідного органу інформації щодо встановлення місцезнаходження платника податків, структурним підрозділом, який здійснює (очолює) перевірку (ініціатором запиту), вживаються заходи з організації та проведення перевірки платника податків, у разі отримання відповіді про невстановлення місця знаходження платника податків за його місцезнаходженням - вживаються заходи щодо встановлення місця знаходження платника податків до настання обставин, які унеможливлюють проведення відповідної перевірки (наприклад, у зв`язку з припиненням діяльності платника податків, спливом визначених законодавством термінів давності для проведення перевірки тощо).
Отже, остаточному висновку про відсутність платника податків за місцезнаходженням передує направлення контролюючим органом запиту на встановлення місцезнаходження платника податків із повідомлення керівника цього органу про відсутність платника податків за його місцезнаходженням.
У той же час прийняття відповідачем спірного рішення № 672 ґрунтується лише на складеному ним акті від 29.09.2025 року № 2600//04-36-09-02-30172207, без здійснення подальших дій щодо з`ясування місцезнаходження позивача.
Крім того, оскаржуване рішення № 672 також не відповідає вимогам пункту 8 частини 3 статті 46 Закону № 3817-IX, оскільки у ньому не зазначені строк і порядок його оскарження (у тому числі найменування та місцезнаходження податкового органу, який є суб`єктом розгляду скарги, та вид суду, до якого особа може подати позов).
Також слід зазначити, що на додатковий адвокатський запит від 18 листопада 2025 року відповідач надав відповідь 26 листопада 2025 року у якій стверджує, що відповідно до п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи), що акт про неможливість проведення перевірки позивача від 29.09.2025 року № 2600/04-36-09-02/30172207 з додатками направлено засобами електронного зв`язку у електронний кабінет позивача 02.10.2025 року, що рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області про припинення дії ліцензій від 17.10.2025 року № 672 направлено засобами електронного зв`язку у електронний кабінет позивача 17.10.2025 року. До вказаної відповіді відповідач додав два аркуші білого паперу формату А4 із зображеннями: на одному - скріну з Реєстраційно-моніторингової картки вихідного документа (режим редагування), на іншому - скріну Єдиного вікна, Розсилки.
Позивач заперечував отримання таких документів в Електронному кабінеті, на підтвердження чого надав скрін сторінки зі свого Електронного кабінету зі всіма документами, які містяться в його Електронному кабінеті.
Що стосується твердження відповідача про направлення позивачу через електронний кабінет рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області про припинення дії ліцензій від 17.10.2025 року № 672, то у наданому до відповіді на адвокатський запит додатку зазначено лише про направлення документу за формою J1431602. В додатку не зазначено про відправку саме спірного рішення.
Враховуючи наведені вищезазначені недоліки проведення фактичної перевірки позивача та оскаржуваного рішення відповідача, суд вбачає підстави для визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 24.09.2025 року № 5908-п "Про проведення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "Газавтосервіс".
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі викладеного, з урахуванням встановлених обставин, оцінюючи надані сторонами у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Щодо вимог про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 15000,00 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною першою статті 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно із частиною другою статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом пункту першого частини третьої статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Частиною четвертою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з частиною п`ятою статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Крім того, згідно з частиною 9 статті 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
При визначенні суми відшкодування інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, Суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
До матеріалів справи позивачем додано:
- копію договору про надання професійної правничої допомоги від 22.10.2025 року №б/н;
- копію акту приймання-передачі з надання професійної правничої допомоги №1 від 23.10.2025 року;
- копію договору про надання професійної правничої допомоги від 13.11.2025 року №б/н;
- копію акту приймання-передачі з надання професійної правничої допомоги №1 від 27.11.2025 року;
- копію акту приймання-передачі з надання професійної правничої допомоги №2 від 24.12.2025 року
- копію платіжної інструкції №5858 від 26.11.2025 року на суму 10000,00 грн;
- копію платіжної інструкції №5885 від 25.12.2025 року на суму 5000,00 грн;
- копію ордеру на надання правничої допомоги від 26.11.2025 року серії АЕ №1448689.
Так, судом встановлено, що 22.10.2025 року між адвокатом Матвієвським Олександром Володимировичем та позивачем укладено договір про надання професійної правничої допомоги №б/н.
Відповідно до п.1.1. вказаного договору адвокат здійснює представництво інтересів Клієнта в органах державної податкової служби, у тому числі в _Головному управлінні ДПС у Дніпропетровської області щодо вирішення питання отримання і вивчення документів, які стали підставою для винесення рішень про припинення дії ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 25.09.2024 року реєстраційний номер 046104414202400427 та ліцензії на право, оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі від 28.06.2024 року реєстраційний номер 990614202400665.
Відповідно до акту приймання-передачі з надання професійної правничої допомоги №1 від 23.10.2025 року адвокатом виконано, а клієнтом прийнято наступні послуги: ознайомлення з матеріалами (ліцензії, витяги з Єдиного реєстру ліцензіатів, документів на отримання ліцензій тощо), підготовка і відправка адвокатського запиту на адресу Головного управлінні ДПС у Дніпропетровській області щодо надання рішень про припинення дії ліцензій, актів, на підставі яких було прийнято рішення про: припинення дії ліцензій, інших документів щодо проведеної перевірки діяльності клієнта 22.10.2025 р. протягом восьми годин робочого часу - 2 000,00 грн.
Також, 13.11.2025 року між адвокатом Матвієвським Олександром Володимировичем та позивачем укладено договір про надання професійної правничої допомоги №б/н.
Відповідно до п.1.1. вказаного договору адвокат:
- надає правову інформацію, консультацію та роз`яснення клієнту щодо умов та порядку оскарження рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 17.10.2025 року № 672 «Про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності». 
- у строк до 3-х робочих днів з моменту укладення цього договору вивчає і збирає необхідні докази і документи та у строк 7 робочих днів з моменту отримання всіх необхідних документів і інформації складає, а за необхідності і на прохання клієнта, підписує та подає до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 17.10.2025 року №672 «Про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності» в частині припинення дії ліцензій, виданих ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС»: Ліцензії на право зберігання пального (включно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 25.09.2024 року реєстраційний номер 046104414202400427 та Ліцензії на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі від 28.06.2024 року реєстраційний номер 990614202400665;
- за необхідності здійснює представництво інтересів клієнта у Дніпропетровському окружному адміністративному суді, судах, апеляційної і касаційної інстанцій під час розгляду судами позову клієнта про визнання протиправним та скасування рішений Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 17.10.2025 року № 672 «Про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності».
Відповідно до акту приймання-передачі з надання професійної правничої допомоги №1 від 27.11.2025 року адвокатом виконано, а клієнтом прийнято наступні послуги: надавання правової інформації, консультації та роз`яснення клієнту щодо умов та порядку оскарження рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 17.10.2025 року № 672 «Про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності» 14.11.2025 року протягом однієї години робочого часу, а також складання і подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовної заяви про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 17.10.2025 року №672 «Про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності» в частині припинення дії ліцензій, виданих ТОВ «ГАЗАВТОСЕРВІС» у період з 15.11.2025 р. по 27.11.2025 р. протягом двадцяти п`яти годин робочого часу - 8 000,00 грн.
Факт оплати за надані послуги на вищезазначену суму підтверджується копією платіжної інструкції №5858 від 26.11.2025 року на суму 10000,00 грн.
Також відповідно до акту приймання-передачі з надання професійної правничої допомоги №2 від 24.12.2025 року адвокатом виконано, а клієнтом прийнято наступні послуги:
- складання і подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відповіді на відзив на позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 18.12.2025 року протягом чотирьох годин робочого часу - 4 000,00 (чотири тисячі) грн.;
- складання і подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду заперечення на клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про закриття провадження у справі № 160/33940/25 в частині визнання протиправним та скасування наказу від 24.09.2025 року, № 5098-п 18.12.2025 р. протягом однієї години робочого часу - 1 000,00 грн.
Факт оплати за надані послуги на вищезазначену суму підтверджується копією платіжної інструкції №5885 від 25.12.2025 року на суму 5000,00 грн.
При цьому відповідно до ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідач не подав до суду клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу.
При цьому, відповідно до ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність:
- договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4);
- інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);
- представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).
Згідно з положеннями ст. 19 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
Суд зазначає, що складання і подання до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовної заяви, не є окремим видом адвокатської діяльності, а є частиною підготовки позовної заяви. Також направлення позовної заяви з додатками до суду не є різновидом юридичних послуг. Відтак відсутні підстави для виділення їх в окремий вид послуг.
Суд вказує, що заявлена позивачем вартість правничої допомоги у цій справі не є співмірною зі складністю справи, зважаючи, що дана справа є справою незначної складності, яка підлягає розгляду та розглянута судом в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
На підставі вище викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимоги позивача про розподіл судових витрат шляхом компенсації позивачу витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням принципів обґрунтованості, співмірності та пропорційності у розмірі 7000,00 грн.
Враховуючи, що позовні вимоги судом задоволено повністю, на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.
Визначаючись щодо розподілу судових витрат, суд виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю, на користь позивача слід стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви до суду судовий збір у сумі 2422,40 грн. (без урахуванням позовних вимог провадження за якими закрито) та витрати на правову допомогу у сумі 7000 грн., що складає 9422,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Згідно ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. 
Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 17 жовтня 2025 року № 672 "Про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності" в частині припинення дії ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 25.09.2024 року, реєстраційний номер 04610414202400427, з терміном дії до 27.09.2029 року, та ліцензії на право оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі від 28.06.2024 року, реєстраційний номер 990614202400665, з терміном дії до 01.07.2029 року.
Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А, код ЄДРПОУ 44118658) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газавтосервіс" (49124, м. Дніпро, вул. Курсантська, буд. 9, код ЄДРПОУ 30172207) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 7000 грн., що складає 9422,40 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна