УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №273/1862/23 Головуючий у 1-й інст. Самойленко Л. М. 
Категорія 62 Доповідач Коломієць О. С.  

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Коломієць О.С.
суддів Талько О.Б., Шалоти К.В.,
за участю секретаря 
судового засідання Драч Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №273/1862/23 за позовом  ОСОБА_1 до Баранівської міської ради про визнання майнових прав на нерухоме майно
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  
на ухвалу Баранівського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2025 року, яка постановлена під головуванням судді Самойленко Л.М. 
у с т а н о в и в :
У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею право на земельну частку (пай) в загальному розмірі 5,26 га, яка розташована на території Суємецької сільської ради Баранівського району Житомирської області на землях реформованого ПСП «Зоря» у порядку спадкування після померлих ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . 
Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2025 року позовну заяву відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у лютому 2024 року було подано до суду першої інстанції клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, яку судом безпідставно не було враховано при вирішенні питання про залишення позову без розгляду. Тобто, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи за відсутності позивача.
Крім того, в матеріалах справи відсутня ухвала, якою визнано явку позивачки ОСОБА_1 обов`язковою. 
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про залишення позову без розгляду.
Відповідач правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.
Однак відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції (ч.3 ст. 360 ЦПК України). 
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах передбачених ст. 367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Нормами процесуального закону визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів у порядку, встановленому ЦПК України.
Ніхто не може бути обмежений у праві на доступ до правосуддя, яке охоплює можливість особи ініціювати судовий розгляд та брати участь у судовому процесі. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що в судові засідання позивачка повторно не з`явилася і не повідомила причин своєї неявки, будь-яких заяв чи клопотань від позивача не надходило.
Проте, такий висновок суду є помилковим, виходячи із наступного.
Відповідно до частин першої та другої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.
У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
З матеріалів справи вбачається, що позивачка була завчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, а саме про судові засідання, які були призначені на 07.07.2025 року та 19.11.2025 року, повідомлення про засідання, яке було призначено на 17.12.2025 року, позивач отримала 24.11.2025 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки (а.с.69).
Разом з тим, 23.02.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, у якій просила розглядати справу за відсутності позивача. Проте, на вказану обставину суд першої інстанції уваги не звернув та безпідставно дійшов до висновку про залишення позову без розгляду.
Таким чином, судом помилково встановлено, що позивач повторно не з`явилася в судове засідання та не направила до суду жодних заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності.
З урахуванням викладеного та враховуючи, що умовою для застосування п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України є повторність (двічі поспіль) неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином (в порядку ст. 130 ЦПК України) про дату, час і місце судового засідання, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, оскільки в матеріалах справи міститься заява позивачки про розгляд справи у її відсутності.
Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За таких обставин, коли ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, вона підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити. 
Ухвалу Баранівського районного суду Житомирської області від 17 грудня 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 02 червня 2026 року.

Головуючий 

Судді