П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/11583/25	

Перша інстанція: суддя Бульба Н.О.,
повний текст судового рішення
складено 22.01.2026, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Джабурія О.В.
суддів - Вербицької Н.В.
- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, скасування розпорядження від 22.08.2025 №1400-0403-8/71563, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА
НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

28 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, якому просила суд :
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, що полягають у невірному застосуванні норм закону при перерахунках пенсії; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Миколаївської області провести їй перерахунок та виплату доплати за понаднормовий стаж, починаючи з дати призначення пенсії до 12.08.2025;
- здійснити перерахунок пенсії із застосуванням коефіцієнту заробітної плати 1,35668 та виплатити недоотримані суми пенсії, починаючи з 12.08.2025;
- скасувати розпорядження від 22.08.2025 №1400-0403-8/71563 та зобов`язати ГУ ПФУ у Миколаївській області повернути ОСОБА_1 безпідставно утримані за цим розпорядженням грошові кошти.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що є пенсіонеркою та їй з 2009 року призначено пенсію за віком. Кожні 2 роки їй проводився перерахунок пенсії по стажу і зарплаті. Позивачці здійснено перерахунок пенсії згідно з частиною 4 статті 42 Закону №1058, проте доплату за понаднормовий час розраховано невірно. Відповідач при перерахунку пенсії незаконно зменшив коефіцієнт заробітної плати з 1,35668 до 1,23514, що призвело до зменшення базового показника розміру пенсії на 490,25 грн та зменшення розміру пенсії.
Виплата пенсії за вересень 2025 року та за жовтень 2025 року здійснена у розмірі 5283 грн., що менше ніж за останнім перерахунком.   
Представник відповідача, заперечував проти задоволення позовних вимог, в обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що страховий стаж позивача складає 50 років 10 місяців 12 днів (враховано протягом липня 1971 — серпня 2024 років). Коефіцієнт страхового стажу, обчислений відповідно до ст. 25 Закону №1058, становить 0,50833 (50 років х 12 міс. + 10 міс.) х1% : (12міс. х 100 %). Понаднормовий стаж становить 30 років (50 років – 20 років). Доплата за понаднормовий стаж 30 років складає 708,30 грн (2361,00 грн х 30%) відповідно до абз.2 ч.1 ст.28 Закону №1058-IV. Отже, розмір пенсії позивача розраховано з урахуванням норм чинного законодавства. Щодо вимоги перерахувати та виплачувати пенсію із застосуванням коефіцієнту заробітної плати 1,35668, то для розрахунку розміру пенсії враховано заробітну плату відповідно до ст.40 Закону №1058 за період з липня 1995 по червень 2000 років та з липня 2000 по травень 2009 років згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу на ім`я позивачки. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати становить 1,23514.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54008, код ЄДРПОУ 13844159) - відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
Обґрунтовуючи подану апеляційну скаргу, апелянтом посилався на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Позивачка є пенсіонеркою, якій призначено пенсію за віком з 2009 року.
При призначенні пенсії ОСОБА_1 встановлено коефіцієнт заробітної плати для обчислення 1,35668 та встановлено доплату за понаднормовий стаж у розмірі 322,20 грн.
Після проведення перерахунку пенсії 12.08.2025 Головним управлінням ПФУ в Миколаївській області застосовано коефіцієнт заробітної плати для обчислення 1,23514 та встановлено доплату за понаднормовий стаж у розмірі 708,30 грн.
22.08.2025 року відповідачем винесено розпорядження про відрахування з пенсії ОСОБА_1 надлишково зарахованих сум пенсії. Відповідач зазначає, що на поточний рахунок ОСОБА_1 було надлишково зараховано кошти в сумі 4525,91 грн за період з 01.08.2023 до 31.08.2025, оскільки при проведенні масового перерахунку пенсії автоматично був застосований більший коефіцієнт заробітної плати. 
Позивачка звернулась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії та приведення пенсійної справи у відповідність до закону.
Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області листом від 01.09.2025 відмовило позивачці у перерахунку її пенсії. Розмір пенсії розраховано відповідно до чинного пенсійного законодавства.
Не погодившись з відмовою відповідача, позивачка звернулась до суду.
Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.
ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційна, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.
За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-ІV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Згідно із статтею 1 Закону №1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.
Частиною 1 статті 9 Закону №1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини 2 статті 42 Закону 1058-ІV для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
Частиною 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено формулу розрахунку розміру пенсії за віком, а частиною 2 цієї статті передбачено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, відповідно до цього Закону. При цьому частина розміру пенсії за віком, обчислена за раніше діючим законодавством, не може перевищувати максимальних розмірів пенсій, визначених законом для відповідних категорій пенсіонерів, та не може бути нижчою, ніж розмір трудової пенсії за віком з урахуванням цільової грошової допомоги на прожиття, що діяли на день набрання чинності цим Законом. Розмір пенсії за віком, обчислений за раніше діючим законодавством, підвищується з дня набрання чинності цим Законом до дня її призначення в порядку, передбаченому частинами першою та другою статті 42 цього Закону.
При цьому, ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
Тобто, правове регулювання спірних правовідносин змінилось і у зв`язку зі змінами Закон №796-ХІІ пов`язує збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж встановлений частиною 2 ст. 56 цього Закону, з призначенням пенсії на умовах визначених частиною 2 ст. 27 Закону № 1058- ІV.
При цьому, згідно з абзацом 2 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.
Згідно з частиною третьою статті 42 Закону 1058 у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, а також у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати, визначеної законом про Державний бюджет України на відповідний рік, підвищується розмір пенсії, обчислений відповідно до статті 28 цього Закону (крім пенсіонерів, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування). Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму/мінімальної заробітної плати. Пенсіонерам, які працюють (провадять діяльність, пов`язану з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), після звільнення з роботи або припинення такої діяльності пенсію перераховують з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність/мінімальної заробітної плати, визначених законом на дату звільнення з роботи або припинення такої діяльності.
Як встановлено судом, та фактично не заперечується сторонами по справі позивачці призначено пенсію за віком з 2009 року. Разом з тим, після призначення пенсії позивач продовжувала працювати до 31.08.2024. Страховий стаж позивачки складає 50 років 10 місяців 12 днів. Понаднормовий стаж становить 30 років (50 років – 20 років). Доплата за понаднормовий стаж 30 років складає 708,30 грн (2361,00 грн х 30%) відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 28 Закону №1058-IV, що і зазначається в розрахунку пенсії від 12.08.2025.
Отже, рахуючи вищенаведені норми, після 31.08.2024 ОСОБА_1 було розраховано доплату за понаднормовий стаж у розмірі збільшення на 1 відсоток розміру пенсії, як то передбачає норми ст. 42 Закону № 1058. 
Щодо здійснення перерахунку пенсії із застосуванням коефіцієнту заробітної плати 1,35668 та виплатити недоотримані суми пенсії, починаючи з 12.08.2025, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком визначається шляхом множення осучасненого середньомісячного заробітку на коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи.
Для осіб, яким пенсію призначено до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (до 01.10.2011), мінімальний розмір пенсії за віком, передбачений ст. 28 Закону № 1058, встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за наявності, зокрема, у жінок 20 років страхового стажу.
За кожний повний рік страхового стажу понад 20 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком.
Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону №1058, коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при
обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де:
Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи;
Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу)
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, при розрахунку пенсії позивачці враховано заробітну плату відповідно до ст. 40 Закону №1058 за період з липня 1995 по червень 2000 років та з липня 2000 по травень 2009 років згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу.
Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії складає – 11009,83 грн (8913,83 грн (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,11 х1,14 х 1,197 х 1,0796 х 1,115) х 1,23514.
Отже розраховано коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи відповідно до формули, передбаченої с. 2 ст. 40 Закону № 1058, після проведеної оптимізації (кількість місяців до оптимізації розраховано - 159, після - 116, виключено оптимізацією - 43).
Отже, коефіцієнт зменшено після проведеної оптимізації та з урахуванням кількості місяців, що враховувались при розрахунку заробітку для обчислення. 
Стосовно позовних вимог щодо скасування Розпорядження від 22.08.2025 №1400-0403-8/71563 та зобов`язання ГУ ПФУ у Миколаївській області повернути ОСОБА_1 безпідставно утримані за цим розпорядженням грошові кошти.
Як встановлено після проведення перерахунку пенсії позивачці автоматично був застосований більший коефіцієнт заробітної плати, внаслідок чого на її поточний рахунок було надлишково зараховано кошти в сумі 4 525,91 грн. 
Тому, як вірно зазначено судом відповідачем в межах чинного законодавства було винесено розпорядження щодо утримування 20 % пенсії до повного погашення надлишково зарахованої суми.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.
Згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст.2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, – 
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 січня 2026 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Суддя-доповідач 		О.В. Джабурія	
Судді	  	К.В. Кравченко   Н.В. Вербицька