СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 червня 2026 року Справа № 480/2452/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2452/25 за позовом Головного управління ДПС у Сумській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-
В С Т А Н О В И В:
Головне управління ДПС у Сумській області (далі по тексту - позивач) звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач), в якій просить стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 336039,47 грн., отримувач ГУК Сум.обл/Сумська обл/14060100 на р/р UА868999980313000029000018001 код отримувача 37970404, банк отримувача Казначейство України, МФО банка одержувача 899998.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на момент звернення до суду за відповідачем обліковується заборгованість з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) загальною сумою 336039,47 грн. Вказана заборгованість виникла в результаті несвоєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки. З метою погашення боргу відповідачу виставлена податкова вимога, проте сума боргу залишилась несплаченою. 
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Крім того попереджено відповідача, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішить справу за наявними матеріалами.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні, зазначивши, що сума податкового боргу у розмірі 336039,47 грн., яку просить стягнути позивач, складається із пені, нарахованої у зв`язку із несвоєчасною сплатою податкового зобов`язання по податковому повідомленню-рішенню від 30.04.2009 № 0001991711. Посилаючись на висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 21 травня 2024 року у справі №160/15166/22 та інших, відповідач стверджує, що така пеня підлягає анулюванню на підставі підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 Податкового кодексу України у зв`язку із закінченням 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати таку пеню платнику податків, а отже відсутні підстави для її стягнення.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач у період з 25.07.2005 по 28.04.2015 була зареєстрована фізичною особою-підприємцем, є платником податків, перебуває на обліку в ГУДПС в Сумській області, що підтверджується ідентифікаційними даними платника (а.с. 4).
Відповідно до ст. 129 ПК України відповідачу контролюючим органом була нарахована пеня у розмірі 336039,47 грн. з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання по податковому повідомленню-рішенню від 30.04.2009 № 0001991711.
Відповідно п. 6.2 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов`язання платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (втратив чинність на підставі ПК України) відповідачу сформовано першу податкову вимогу форми "Ф1" від 04.08.2009 № 1/213, згідно якої станом на 04.08.2009 визначено суму податкового боргу у розмірі 582896,99 грн. (а.с. 13).
Відповідно до довідки Відділу погашення боргу з фізичних осіб та заборгованості з ЄСВ Управління по роботі з податковим боргом Головного управління ДПС у Сумській області від 13.03.2025 року № 2/18-28-13-11, податковий борг ОСОБА_1 з 2009 року не був погашений у повному обсязі, податкова вимога від 04.08.2009 № 1/213 є чинною (а.с. 16).
Таким чином станом на дату подання позовної заяви за відповідачем обліковується заборгованість з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 336039,47 грн.
Податковий борг відповідача підтверджується розрахунком податкового боргу та витягом з інтегрованої картки (а.с. 6-8, 9-12).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
За приписами ст. 16.1.4 Податкового кодексу України до обов`язків платників податків входить сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Згідно п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
За приписами п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Згідно п. 42.5 ст. 42 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Згідно з пунктом 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України, нарахування пені розпочинається при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.
Враховуючи норми ст.129 ПК України, податковим органом була нарахована відповідачу пеня з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за несвоєчасну сплату грошового зобов`язання по податковому повідомленню-рішенню від 30.04.2009 № 0001991711 на загальну суму 336039,47 грн.
В матеріалах справи відсутні докази оскарження відповідачем дій по нарахуванню пені в адміністративному чи судовому порядку, а тому сума грошового зобов`язання є узгодженою та набула статусу податкового боргу.
Відповідно до ст. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Судом встановлено, що відповідно п. 6.2 ст. 6 Закону України «Про порядок погашення зобов`язання платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (втратив чинність на підставі ПК України) відповідачу сформовано першу податкову вимогу № 1/213 від 04.08.2009 (а.с. 19-20).
Докази оскарження зазначеної вимоги в адміністративному чи судовому порядку в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до довідки Відділу погашення боргу з фізичних осіб та заборгованості з ЄСВ Управління по роботі з податковим боргом Головного управління ДПС у Сумській області від 13.03.2025 року № 2/18-28-13-11, податковий борг ОСОБА_1 з 2009 року не був погашений у повному обсязі, податкова вимога від 04.08.2009 № 1/213 є чинною (а.с. 16).
Відповідно до розрахунку податкового боргу та витягу з картки платника слідує, що заборгованість відповідача залишається не сплаченою з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 336039,47 грн. (а.с. 6-8, 9-12).
При цьому суд не бере до уваги аргументи відповідача про відсутність підстав для стягнення пені у зв`язку із закінченням 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу виникло право нарахувати таку пеню, з огляду на наступне.
Обґрунтовуючи свої заперечення, у відзиві на позовну заяву відповідач посилається на висновок Верховного Суду у постанові від 21.05.2024 у справі № 160/15166/22.
Проте, таке посилання не може бути визнане судом доречним у межах спірних правовідносин, оскільки у вищевказаній справі висновок Верховного Суду про відсутність підстав для стягнення пені з платника податків ґрунтувався виключно на тому, що податковий борг, на який була нарахована пеня, набув статусу безнадійного.
Натомість, у цій справі податковий борг, на який відповідачу була нарахована пеня, та який виник через несплату узгоджених податкових зобов`язань у розмірі 524578,79 грн. згідно податкового повідомлення-рішення від 30.04.2009 № 0001991711/3, не набував статусу безнадійного, а був стягнутий рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 12.07.2011 у справі № 2а-1870/2637/11, яке згідно відомостей з програми "Діловодство спеціалізованого суду" набрало законної сили 29.11.2011. 
Що ж стосується відсутності підстав для анулювання пені, то суд зауважує наступне.
З 01.01.2021 набрав чинності Закон України від 16.01.2020 № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві». Відповідно до цього Закону до статті 129 Податкового кодексу України включено пункт 129.9.
Відповідно до положень підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 Податкового кодексу України пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню у випадку закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків.
Тобто, з 01.01.2021 пеня не нараховується, а нарахована підлягає анулюванню, зокрема, у разі закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків.
При цьому як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 13 травня 1997 року № 1-зп/1997, стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.
Закон від 16.01.2020 № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» не містить прямої вказівки про надання його нормам зворотної дії в часі, а отже його дія не розповсюджується на період до набрання ним чинності.
Тобто положення підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 Податкового кодексу України щодо не нарахування пені чи анулювання нарахованої пені у разі проведення такого нарахування поза межами 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню, розповсюджується виключно на правовідносини які виникли з 01.01.2021.
Положення Податкового кодексу України, у тому числі статті 129, не містять прямої вказівки на те, коли у контролюючого органу виникає право нарахувати пеню платнику податків.
Такі норми, зокрема пункти 129.1 та 129.3 статті 129 Податкового кодексу України, визначають лише початок нарахування пені (день, від якого слід проводити нарахування) та закінчення нарахування пені (останній день нарахування).
Відтак на переконання суду право на нарахування пені у контролюючого органу виникає також з моменту (дня) початку строку, визначеного Податковим кодексом України, для нарахування пені у відповідному випадку.
Тобто початок нарахування пені збігається в часі з правом (обов`язком) контролюючого органу здійснити таке нарахування пені.
Отже, враховуючи, що положення підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 Податкового кодексу України розповсюджується на правовідносини які виникли з 01.01.2021, то відповідно за вказаним підпунктом анулюванню підлягатиме пеня, право по нарахуванню якої виникло у контролюючого органу з 01.01.2021 та нарахування такої пені контролюючим органом проведено поза межами 1095 днів з дня виникнення такого права.
Слід також зазначити, що питання анулювання пені є не предметом спору у цій справі. Крім того слід враховувати, що підпункт 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 Податкового кодексу України передбачає анулювання пені за певних умов та при дотриманні певної процедури, дотримання чи не дотримання яких може бути перевірено судом у разі спірності правовідносин саме щодо анулювання пені, а не в межах спору щодо стягнення заборгованості.
З огляду на вказане, висновок відповідача, що пеня, стягнення якої є предметом у цій справі, підлягає анулюванню у зв`язку із закінченням 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати таку пеню платнику податків, є помилковим, оскільки як було встановлено судом, право на нарахування пені виникло у контролюючого органу ще в 2009 році, тобто задовго до 01.01.2021.
Слід також зазначити, що звернення до суду з цим позовом вже після набрання чинності та дії підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 Податкового кодексу України не є визначальним для застосовності підпункту 129.9.1 пункту 129.9 статті 129 Податкового кодексу України у спірних правовідносинах.
Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.05.2024 у справі № 160/15166/22, на яку посилається сам відповідач у відзиві.
Виходячи з положень п. 95.1. ст. 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Згідно п. 95.2 ст.95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Підпунктом 20.1.34. пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Відповідно до п. 95.3. ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Беручи до уваги, що відповідач, у встановлені законодавством строки, не сплатив податковий борг в повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС у Сумській області є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Головного управління ДПС у Сумській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ), податковий борг з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 336039,47 грн., отримувач ГУК Сум.обл/Сумська обл/14060100 на р/р UА868999980313000029000018001 код отримувача 37970404, банк отримувача Казначейство України, МФО банка одержувача 899998. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   В.О. Павлічек