ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

27 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 335/1420/26	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 
на рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 03.03.2026 року (головуючий суддя Гашук К.В.) 
в адміністративній справі №335/1420/26 за позовом ОСОБА_1 до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив: 
скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення № 2004 від 15.09.2025, яка винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП – закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Також просив стягнути судові витрати.
В обґрунтування позову зазначено, що 15 вересня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 складено протокол № 2004 відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Розгляд зазначеного протоколу було призначено на 15.09.2025, зі змісту якого вбачається, що « ОСОБА_1 отримав повістку №2587746 від 22.02.2025 про необхідність прибуття 06.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_5 для визначення призначення на особливий період.
Оскаржуваною постановою № 2004 від 15.09.2025, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме, «під час загальної мобілізації, громадянину ОСОБА_1 була направлена повістка про необхідність прибуття 06 березня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 для визначення призначення на особливий період, проте ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 в зазначені у повістці дату та час, в період з 06 березня 2025 року до 03 вересня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 , та доказів наявності поважних причин неприбуття за повісткою не надав…», у зв`язку з чим начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було накладено штраф у сумі 17 000,00 грн. 00 коп.
Державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Шаровим Вячеславом Миколайовичем 23.01.2026 було відкрито виконавче провадження №80063217 на підставі отриманої постанови № 2004 від 15.09.2025, про стягнення з Позивача штрафу у розмірі 34 000,00 гривень.
Із оскаржуваною постановою позивач не погоджується, оскільки його було притягнуто до адміністративної відповідальності поза межами строку, передбаченого ч. 9 ст. 38 КУпАП.
Так, ОСОБА_1 повинен був з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_5 06.03.2025. В подальшому, тільки 03.09.2025 відносно позивача було складено протокол відносно ОСОБА_1 та 15 вересня 2025 було винесено постанову, тобто постанову було винесено у строки, що перевищують три місяці.
Таким чином, з урахуванням положень ст. 38 та ст. 247 КУпАП, провадження у справі відносно ОСОБА_1 підлягало закриттю.
Рішенням Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 03.03.2026 року позов задоволено.
Скасовано постанову № 2004 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України, яка складена 15 вересня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 .
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 665 грн. 60 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 5 500 грн, а всього судові витрати в сумі 6165 грн. 60 коп., за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ).
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки на час винесення оскаржуваної постанови закінчилися строки притягнення позивача до адміністративної відповідальності, визначені частиною першою статті 38 КУпАП, суд доходить до висновку, що оскаржена позивачем постанова має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення повинно бути закрите.
Щодо витрат вказав, що враховуючи предмет позову, складність та обсяг самої справи, співмірність складності справи із наданими адвокатом послуг, витраченого представником часу, відсутністю клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомоги у розмірі 5 500,00 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Серед іншого вказує, що на момент вчинення позивачем правопорушення, діяв особливий період.
В частині судових витрат рішення суду учасниками справи не оскаржується.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Також позивачем подано клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу в суду апеляційної інстанції в розмірі 2000 грн. 

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 складено повістку №2587746, на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з вимогою з`явитись 06.03.2025 о 09:00 за адресою: АДРЕСА_1 , для уточнення даних. 
Вказана повістка підписана 22.02.2025 керівником ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , за допомогою кваліфікованого електронного підпису.
Позивач повістку №2587746 не отримав та у час зазначений у повістці, до ІНФОРМАЦІЯ_5 не з`явився.
Враховуючи неприбуття 06.03.2025 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 за повісткою №2587746, старшим стрільцем 2 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшим солдатом ОСОБА_4 складено протокол №2004 від 03.09.2025 відносно позивача ОСОБА_1 , згідно якого військовозобов`язаний ОСОБА_1 , отримав повістку про необхідність прибуття 06.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_1 для визначення призначення на особливий період, проте не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 в зазначені у в повістці час та дату, доказів наявності поважних причини неприбуття по повістці не надав, чим порушив вимоги абзаців першого та другого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Також у протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 15.09.2025 року о 10 год. 10 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що позивачу ОСОБА_1 було відомо, про що свідчить його власний підпис у протоколі.
15.09.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову № 2004 від 15.09.2025 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 , якою притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та постановлено накласти на ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000 грн.
Відповідно до постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що під час загальної мобілізації, ОСОБА_1 , була направлена повістка про необхідність прибуття 06.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , для визначення призначення на особливий період, проте ОСОБА_1 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1 в зазначені в повістці час та дату, в період з 06.03.2025 по 03.09.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`являвся, та доказів наявності поважних причини неприбуття за повісткою не надав, чим порушив вимоги частин третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Позивач вважає протиправною постанову № 2004 від 15.09.2025.
Суд першої інстанції позов задовольнив.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Згідно із статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Згідно із частиною 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Відповідно до п. 41 Порядку №560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.
Відповідно до ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Матеріалами справи підтверджується, що 03.09.2025 року відносно ОСОБА_1 був складений протокол за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку із порушенням позивачем положень ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме за неявку 06.03.2025 на виклик за повісткою до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Постановою №2004 від 15.09.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке полягає, зокрема, у неявці за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не носить характеру триваючого, а є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час.
З огляду на обставини вказаної справи, днем вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є день фактичної неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 за повісткою №2587746, тобто 06.03.2025.
В цей же день порушення і було виявлено, оскільки було встановлено, що на визначений повісткою час 06.03.2025 позивач ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 не з`явився. 
Таким чином, останнім днем накладення адміністративного стягнення у даній справі був день 07 червня 2025 року.
Між тим, постанова №2004 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП була винесена 15.09.2025 року, тобто після закінчення визначеного статтею 38 КУпАП тримісячного строку для накладення адміністративного стягнення.
За положеннями пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП.
Враховуючи, що на час винесення оскаржуваної постанови закінчилися строки притягнення позивача до адміністративної відповідальності, визначені частиною першою статті 38 КУпАП, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржена позивачем постанова має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення повинно бути закрите.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача та нормами законодавства України, що регулює дані правовідносини спростовують доводи, що викладені відповідачем.
Доводи апеляційної скарги щодо суті спору не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування. 
Ураховуючи те, що в частині судових витрат рішення суду не оскаржувалося, тому в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.
З огляду на те, що ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.04.2026 року відстрочено ІНФОРМАЦІЯ_1 сплату судового збору в сумі 798 гривень 72 коп. за подання апеляційної скарги на рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 03.03.2026 року у справі №335/1420/26 до ухвалення судового рішення по суті апеляційної скарги і відкрито апеляційне провадження у справі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 798,72 грн. за подання апеляційної скарги на рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 03.03.2026 року у справі №335/1420/26.
Стосовно витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що розмір 2000 грн. є завищеним, оскільки на час розгляду справи обставини справи, правові підстави позову не змінювалися, відзив на апеляційну скаргу фактично обґрунтований доводами адміністративного позову, текстова редакція такого відзиву містить виклад фактичних обставин справи, перелік і зміст норм права по суті спору.
Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що у будь-якому випадку надання правової допомоги з приводу вирішення навіть певної (усієї) сукупності процесуальних питань у апеляційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому або такому ж розмірі, як надання первинної правничої допомоги, необхідної для звернення особи до суду з адміністративним позовом. 
Первинна - більш складна, об`ємна і потребує повного аналізу обставин справи та нормативно-правової бази. 
В свою чергу, процедурні питання є типовими, виконання яких потребує більш технічного підходу та не залежить від ціни позову та/або професійного досвіду виконавця.
Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, а також зміст та обсяг наданих послуг, колегія суддів вважає заявлений до відшкодування розмір правової допомоги за складення відзиву на апеляційну скаргу явно завищеним та таким, що підлягає зменшенню.
Крім того, участь одного адвоката при розгляді справи в судах всіх інстанцій свідчить про його обізнаність з обставинами щодо спірних правовідносин, що поза сумнівом, істотно впливає на обсяг надання ним послуг в межах їх повторного вивчення. 
Доводи й позиція сторін протягом усього часу розгляду справи не змінювалися, а доводи відзиву не відрізняються від доводів позову.
Таким чином, враховуючи, що правова позиція представника позивача у судах всіх інстанцій не змінювалась, об`єктивна необхідність для професійного досвідченого адвоката, який надав правову допомогу позивачу в судах попередніх інстанцій, вдруге вивчати додаткові джерела права та судову практику зі спірних питань була відсутня, оскільки такий представник не міг не бути обізнаним із позицією відповідача, законодавством, яким регулюється спір у справі, документами й доводи, якими відповідач обґрунтовував свої вимоги й інші обставини, а отже підготовка цієї справи в суді апеляційної інстанції не вимагала великого обсягу аналітичної й технічної роботи, - з огляду на що розмір таких витрат також підлягає зменшенню.
Відтак, суд апеляційної інстанції визначає співмірний розмір, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача за вказану послугу у суді апеляційної інстанції в розмірі 500 грн.
Керуючись 241-245, 250, 286, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 – залишити без задоволення.
Рішення Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 03.03.2026 року – залишити без змін.
Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь спеціального фонду Державного бюджету України суму судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 798 (сімсот дев`яносто вісім) гривень 72 коп.
Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції – задовольнити частково. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції в розмірі 500 (п`ятсот) гривень 00 коп.
В іншій частині заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції – відмовити.
Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 27.04.2026 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко