ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
19.05.2026	Справа № 910/14528/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Крутиголови В.О. розглянувши матеріали справи 

За позовом Військової частини НОМЕР_1 
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Буд-Логістик»
про стягнення 11330186,30 грн

за участі представників:
від позивача - ОСОБА_1
від відповідача - Вилков С.В.

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Буд-Логістик» про стягнення 11330186,30 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору про закупівлю №33/173 від 07.03.2025 в частині своєчасної та повної поставки товару, внаслідок чого позивачем нараховано та заявлено до стягнення штрафні санкції на суму 11330186,30 грн.
Відповідач заперечив проти задоволення позову, вказавши на наявність підстав для звільнення від відповідальності у зв`язку із наявністю форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Також відповідач вказав щодо нарахування позивачем штрафних санкцій (10% штрафу та 15% штрафу) за одне й те саме правопорушення, що є подвійним притягненням особи до відповідальності. Крім того, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено судові засідання.
В судовому засіданні 19.05.2026 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засідання заперечити проти задоволення позову, просив суд відмовити, а також просив у випадку задоволення позовних вимог, зменшити присуджені до стягнення штрафні санкції.
Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 07.03.2025 між позивачем (далі - Замовник/Покупець) та відповідачем (далі - Постачальник/Продавець) укладено Договір №33/173 про закупівлю товарів (далі - Договір) відповідно до умов якого, Постачальник зобов`язується протягом дії цього Договору поставити Замовнику товари, зазначені в Специфікації (додаток №1 до Договору), а Замовник - прийняти і оплатити такі товари. (п.1.1. Договору)
Згідно з п.4.1. Договору ціна цього становить 17286220 грн, у тому числі ПДВ 2881036,67 грн.
Відповідно до п.6.1. Договору строк поставки товару до 01.04.2025.
Пунктом 6.2. Договору визначено місце поставки товару в Чернігівській та Сумській областях.
Датою поставки товару від Постачальника до Замовника вважається дата, прийняття товару на складі Замовника. (п.6.5. Договору)
Відповідно до п.7.2.1. Договору Замовник має право достроково розірвати цей Договорів у разі невиконання зобов`язань Постачальником, повідомивши про це його письмово у строк за 5 банківських днів, зокрема, у випадку порушення строків поставок товару.
Згідно з п.7.3.1. Договору Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим Договором.
У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим Договором. (п.8.1. Договору)
Пунктом 8.2. Договору передбачено, що у випадку несвоєчасного постачання товару Постачальником, що фактично передбачає невиконання зобов`язань за цим Договором, Замовник в праві стягнути з Постачальника штраф у розмірі 10% від загальної суми договору (крім випадку передбачених розділом 11 цього договору).
Відповідно до п.8.3. Договору за порушення термінів постачання з Постачальника додатково стягується пеня в розмірі 1% від вартості товару поставленого з порушенням строків за кожний прострочений день, а за прострочення більш ніж на 30 календарних днів додатково стягується штраф в розмірі 15% від зазначеної ціни.
Договір може бути достроково розірваний Замовником у випадках, зокрема, порушення строків постачання товару. При цьому про розірвання Договору Замовник письмово повідомляє Постачальника. В такому випадку Договір вважається розірваним на 10 календарний день з дати відправлення письмового повідомлення Постачальнику. (п.9.5. Договору)
Замовник має право в односторонньому порядку розірвати договір у випадках, передбачених цим Договором та законодавством України, про що надсилає Постачальнику лист-повідомлення. Договір вважається розірваним через 30 робочих днів від дати направлення відповідного повідомлення рекомендованим листом за вказаними у Договорі реквізитами Постачальника. (п.9.8. Договору)
Відповідно до п.11.1. Договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладення Договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофі, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна тощо).
Пунктом 11.2. Договору визначено, що сторона, яка не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 5 днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.
Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України за місцем їх виникнення. (п.11.3. Договору)
Відповідно до п.16.3. Договору продовження строку дії державного контракту (договору) та/або строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, істотної зміни обставин, затримки фінансування замовником - за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми вартості (ціни), визначеної в державному контракті (договорі)
19.03.2025 відповідач листом №18/03-02 від 18.03.2025 повідомив позивача про те, що відповідачем відвантажено 50% товару замовнику, однак у зв`язку з обставинами непереборної сили, а саме діями країни агресора у прикордонні, стає неможливим вчасна доставка та розвантаження автотранспортом. Посилаючись на п.16.3. Договору та обставини непереборної сили, відповідач просив позивача продовжити термін поставки товару до 20.04.2025.
Позивачем не заперечується факт отримання вказаного листа відповідача №18/03-02 від 18.03.2025.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем визначений договором товар поставлено частково на суму 9186590 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними №4 від 07.03.2025 на суму 863000 грн; №6 від 10.03.2025 на суму 1726000 грн; №8 від 17.03.2025 на суму 1726000 грн; №9 від 17.03.2025 на суму 863000 грн; №10 від 18.03.2025 на суму 1726000 грн; №35 від 16.04.2025 на суму 523550 грн; №36 від 16.04.2025 на суму 1686360 грн; №37 від 17.04.2025 на суму 72680 грн.
09.07.2025 позивач у зв`язку із несвоєчасною та неповною поставкою товарів, поштовим відправленням надіслав відповідачу претензію №5/28/1986 від 08.07.2025 із вимогою про сплату відповідачем штрафних санкцій в розмірі 11330186,30 грн та лист-повідомлення №5/28/1987 від 08.07.2025 про одностороннє дострокове розірвання Договору.
Відповіді та пояснень відповідача на зазначену претензію та лист-повідомлення матеріали справи не містять.
Також, в матеріалах справи наявний сертифікат Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати №3200-25-2311 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) від 10.11.2025 №678/03.23.
Вказаним сертифікатом засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військові дії, постійні масові ракетні та дронові атаки, загострення бойових дій в березні 2025 року в північних районах Чернігівської та Сумської областей, що суттєво підвищило ризики для будь-яких цивільних перевезень північними напрямками, і як наслідок вплинуло на строки поставок ТОВ «Транс-Буд-Логістик»; подальше погіршення безпекової обстановки регіону, пошкодження/знищення транспортної інфраструктури та об`єктів критичної логістики, що унеможливило доставку товарів місця поставки за Договором №33/173 від 07.03.2025
Згідно зазначеного сертифікату період дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили): дата настання - 18.03.2025; дата закінчення - тривають на 10.11.2025.
Згідно зі ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Пунктом 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Нормами статті 218 Господарського кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
З огляду на повідомлення відповідачем позивача 19.03.2025 листом №18/03-02 від 18.03.2025 про виникнення обставин непереборної сили у встановлений Договором строк, враховуючи обставини зазначені в сертифікаті Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати №3200-25-2311 та враховуючи, що обумовлені обставини зумовлені причинами, які позивач не міг усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від нього вимагалися та враховуючи місце поставки товарів та місце виникнення обставин непереборної сили, приймаючи до уваги зазначений відповідачем в листі №18/03-02 від 18.03.2025 строк поставки товару до 20.04.2025, а також враховуючи фактичну поставку частини товару у вказаний строк згідно видаткових накладних №35 від 16.04.2025, №36 від 16.04.2025, №37 від 17.04.2025, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за поставку товару за вказаними накладними поза межами встановленого Договором строку.
Зазначені в сертифікаті Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати №3200-25-2311 обставини та встановлені судом обставини в ході розгляду справи, в даному випадку не свідчать про продовження (зміну) терміну поставки товару, а є виключено підставою для звільнення відповідача від відповідальності за несвоєчасну поставку товарів у період з 01.04.2025 по 20.04.2025, враховуючи самостійно визначений відповідачем граничний термін поставки в листі №18/03-02 від 18.03.2025.
Разом з тим, в порушенням умов Договору та вимог чинного законодавства України, доказів поставки решти товару на суму 8099630 грн ні у строк до 20.04.2025, ні після вказаної дати відповідачем не надано.
З огляду на викладене, судом встановлено, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору та вимоги чинного законодавства України в частині повної та своєчасної поставки товару на суму 8099630 грн.
Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для звільнення відповідача від відповідальності за несвоєчасну поставку товарів згідно видаткових накладних №35 від 16.04.2025, №36 від 16.04.2025, №37 від 17.04.2025, суд здійснивши власний розрахунок штрафних санкцій згідно пунктів 8.2. та 8.3. Договору, приходить до висновку, що належною та вірною сумою штрафних санкцій є 9261277,90 грн (10% штрафу згідно 8.2. Договору у розмірі 1728622 грн, 1% пені згідно п.8.3. Договору у розмірі 6317711,40 грн та 15% штрафу згідно п.8.3. Договору у розмірі 1214944,50 грн).
Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру присуджених до стягнення штрафних санкцій, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.
Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.
Тобто, неустойка - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.
Водночас, неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.
Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.
Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст. 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
При цьому, довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов`язане з цим клопотання (відповідач).
Неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Господарський суд повинен надати оцінку як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення.
Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення.
Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) суди також беруть до уваги як обставини, прямо визначені у ст. 551 ЦК, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними. Судами враховуються, зокрема, такі обставини, як ступінь виконання зобов`язання боржником (співвідношення між сумою простроченого зобов`язання та загальною сумою зобов`язання); причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання; тривалість прострочення виконання; наслідки порушення зобов`язання для кредитора; поведінку боржника (системність порушення, чи навпаки - порушення з боку боржника мало винятковий характер; намагання/зусилля боржника погасити борг або погашення основної заборгованості на момент звернення до суду, намагання врегулювати спір в досудовому порядку, звернення з пропозиціями про реструктуризацію боргу до кредитора); поведінку кредитора; майновий стан кредитора та боржника (наявність збитків, заборгованості по виплаті заробітної плати); негативні наслідки стягнення неустойки з боржника, які можуть настати для нього та третіх осіб (трудового колективу, населення); ризики настання неплатоспроможності боржника; статус боржника, предмет діяльності боржника (забезпечення оборонних потреб, безпеки та здоров`я населення); майнові, а також інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.
Втім, закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.
Враховуючи часткову поставку відповідачем товару, наявність своєчасного повідомлення про неможливість своєчасної поставки товару, сертифікат Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати №3200-25-2311, а також враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів заподіяння позивачу збитків, приймаючи до уваги, що належна до стягнення сума штрафних санкцій у розмірі 9261277,90 грн становить 53,58% від загальної ціни Договору та перевищує вартість непоставленого товару (8099630 грн), суд зазначає, що в даному випадку такий розмір штрафних санкцій є надмірним та нівелює компенсаційну природу штрафних санкцій, а відтак суд приходить до висновку щодо про необхідність зменшення штрафних санкцій до розміру вартості непоставленого товару, а саме до 8099630 грн.
Доводи відповідача про те, що позивачем нараховано штрафні санкції (10% штрафу та 15% штрафу) за одне й те саме правопорушення, що є подвійним притягненням особи до відповідальності, судом відхиляються, оскільки аналіз умов Договору свідчить про те, що штраф у розмірі 10% від загальної суми договору згідно п.8.2. Договору та штраф у розмірі 15% від вартості товару поставленого з порушенням строків згідно п.8.3. Договору не є подвійним покаранням, оскільки вони встановлені за два різних правопорушення, підстави для нарахування та бази їх розрахунку є різними, одночасне стягнення цих штрафів повністю відповідає закону і не порушує принцип недопустимості подвійної відповідальності за одне і те саме правопорушення.
Інші доводи сторін судом розглянуто та відхилено, оскільки вони не спростовують встановлених судом обставин та не впливають на результат вирішення спору.
Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З урахуванням положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Буд-Логістик» (01042, м. Київ, вул. Маккейна Джона, буд.16, кім.4, ідентифікаційний код: 45323505) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) штрафні санкції у розмірі 8099630 (вісім мільйонів дев`яносто дев`ять тисяч шістсот тридцять) грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 111135 (сто одинадцять тисяч сто тридцять п`ять) грн 34 коп.
В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено: 26.05.2026.

Суддя Я.В. Маринченко