Харківський окружний адміністративний суд  61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків 

11 травня 2026 р. справа № 520/1753/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ 42098368), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, код ЄДРПОУ 14099344) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 15.08.2025 №262840026675 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за Списком №2 відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, починаючи з 07.08.2025;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 згідно із записами трудової книжки НОМЕР_2 від 18.01.1996 період роботи з 08.07.2008 по 16.06.2025 та призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, починаючи з 07.08.2025.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачка звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за Списком №2 відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Позивачка зазначає, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 15.08.2025 №262840026675 відмовлено у призначені зазначеної пенсії, оскільки заявниця не досягла відповідного пенсійного віку на дату подання заяви та відсутній у неї пільговий стаж. Не погодившись із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, позивачка звернулася до суду із цим позовом. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, надав до суду відзив на позовну заяву, в якій просив суд відмовити у задоволенні позову зазначивши, що 08.08.2025 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 року № 1058- ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон № 1058-ІУ). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області від 15.08.2025 № 262840026675 Позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до її заяви з огляду на наступне: вік позивачки: 50 років 00 місяців 02 дні. пільговий стаж позивачки становить: 00 років 00 місяців 00 днів. Страховий стаж позивачки становить: 29 років 02 місяці 21 день. Відповідач зазначає, що Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не є належним відповідачем у даній справі, оскільки не порушувало права та інтереси Позивача, Заява гр. ОСОБА_1 спеціалістами Головного управління не опрацьовувалась та не приймалось спірне рішення.
Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на день звернення досягла віку 50 років, головним управлінням було встановлено, що її страховий стаж становить 29 років 02 місяців 21 день, при необхідному 25 років, а пільговий стаж відсутній, при необхідному 10 років. Згідно з наданих документів до загального страхового стажу зараховані всі періоди роботи. Однак до пільгового стажу не зараховано період роботи починаючи з 08.07.2008, відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 897 від 17.06.2025, оскільки посада зазначена в довідці медсестра, не відповідає посаді зазначеній в атестації робочого місця - сестра медична. Відповідач зазначає, що позивач у позові ніяких заперечень щодо загального страхового стажу у позові не зазначає. Тобто позивач погодилась із розрахованим загальним страховим стажем. Отже за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 встановлено про наявність у неї необхідного страхового стажу, однак вона не досягла пенсійного віку – 55 років та немає необхідного пільгового стажу. Тобто ОСОБА_1 матиме право на пенсійну виплату після набуття необхідного віку 63 роки - з 07.08.2038 року або при набутті необхідного пільгового стажу.
Інші заяви по суті справи сторони до суду не подавали.
Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.
Суддя перебував у щорічній основній відпустці з 27.04.2026 по 10.05.2026.
Дослідивши доводи позову, відзиву, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення їй пенсії за Списком №2 відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ.
За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 15.08.2025 №262840026675 відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 08.08.2025 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу та не досягненні необхідного пенсійного віку. 
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі норми права.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).
Статтею 8 Закону №1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Відповідно до положень частин 1, 4 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Пунктом 2 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Частиною 1 статті 114 Закону України №1058-IV визначено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Водночас згідно з пунктом "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-XII від 5 листопада 1991 року (далі - Закон № 1788-ХІІ) в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, статтю 13 Закону № 1788-ХІІ викладено в іншій редакції, зокрема, пунктом "б" зазначеної статті передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти б - г статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлює право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).
При цьому наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах, а також загального страхового стажу.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у справі № 360/3611/20.
Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить, що умовами для призначення жінці пільгової пенсії за віком за Списком 2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, є: 1) досягнення 50-річного віку; 2) зайнятість повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці 3) наявність страхового стажу не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; 4) проведення атестації робочих місць.
При цьому, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV, що узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20.
Так, у ході судового розгляду судом встановлено, що у скріпному рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 15.08.2025 №262840026675 зазначено, що однією з підстав для відмови у призначенні пенсії позивачці послугувало те, що на дату подання заяви позивачка не досягла пенсійного віку (55 років), передбаченого підпунктом 2 пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З урахуванням вищевикладеного, щодо релевантного у цих правовідносинах законодавства, суд зазначає, що обґрунтування пенсійним органом рішення від 15.08.2025 №262840026675 положеннями статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є безпідставним.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії (08.08.2025) досягла 50 річного віку, а відтак в силу вимог пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" остання досягла віку, необхідного для призначення пільгової пенсії.
Щодо зазначення відповідачем про відсутність пільгового стажу позивача, суд зазначає таке.
З матеріалів справи вбачається, що у рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 15.08.2025 №262840026675 зазначено, страховий стаж складає 29 років 02 місяці 21 день, пільговий стаж 0 років 0 місяці 0 днів. 
Так, відповідно до трудової книжки позивачки серія НОМЕР_2  від 18.01.1996, у якій зазначено, що вона працювала на посаді медсестри:
- з 08.07.2008 прийнята на посаду медсестри Центру «Клініка для лікування хворих дітей на ВІЛ-інфекцію та СНІД» по переводу з Київської клінічної лікарні №6 (запис №20);
- 01.09.2008 зазначено про перейменування Української дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» в Національну дитячу спеціалізовану лікарню «Охматдит» (запис №21);
- з 01.02.2013 зазначено про зміни, внесені до класифікатора професій, назву професії медсестра змінено на сестра медична (запис №22);
- з 01.02.2013 зазначено про перейменування Центру «Клініка для лікування хворих дітей на ВІЛ-інфекцію та СНІД» в Центр інфекційних захворювань «Клініка для лікування дітей хворих на ВІЛ-інфекцію та СНІД» (запис №23);
- 05.09.2013 зазанчено про право на пільгове пенсійне забезпечення за професією сестра медична за Списком №2 (запис №24);
- 24.12.2019 зазначено про атестацію робочого місця та про право на пільгове пенсійне забезпечення за професією сестра медична за Списком №2 розділ ХХІV підтверджено.
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 17 червня 2025 року №897, в якій зазначено ОСОБА_1 з 08.07.2008 по теперішній час виконує роботи медсестри Центру "Клініка для лікування хворих дітей на ВІЛ - інфекцію та СНІД, за професію, що передбачені Списком №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.
Суд враховує, що Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, у розділі XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога» передбачалися посада молодша медична сестра відділень.
Відповідно до розділу XXIV "Охорона здоров`я та соціальна допомога" Списку № 2 постанови КМУ 24.06.2016 № 461 визначено, що його дія поширюється на працівників, які безпосередньо обслуговують хворих: у туберкульозних та інфекційних закладах, відділеннях, кабінетах, у лепрозоріях, у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини, у будинках-інтернатах для психічно хворих, дитячих будинках-інтернатах для розумово відсталих дітей системи соціального забезпечення.
Також, в онкологічних закладах (підрозділах), центрах, диспансерах: у рентгенівських відділеннях (кабінетах) - молодші медичні сестри/молодші медичні брати з догляду за хворими.
Таким чином, робота позивачки на посаді медичної сестри у відповідному закладі охорони здоров`я, яка підтверджується записами трудової книжки та іншими наданими документами, за своїм змістом і характером відповідає роботам, передбаченим Списком № 2. 
Суд зазначає, що формальна невідповідність найменування посади («медсестра» та «сестра медична») не може бути підставою для відмови у зарахуванні відповідного періоду роботи до пільгового стажу, оскільки така різниця зумовлена змінами у класифікаторі професій та не змінює фактичного характеру виконуваної роботи. 
Крім того, наявність записів про проведення атестації робочого місця та підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 свідчить про те, що умови праці позивачки відповідали критеріям, необхідним для зарахування цього періоду до пільгового стажу. 
Отже, період роботи позивачки з 08.07.2008 по 16.06.2025 підлягає зарахуванню до пільгового стажу.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що рішення відповідача від 15.08.2025 №262840026675, яким відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком, прийнято не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Належним способом захисту порушеного права позивача з урахуванням наявності дискреційних повноважень у пенсійного органу щодо призначення пенсії є зобов`язання пенсійного органу, який прийняв спірне рішення вирішити питання про призначення пенсії позивачу з дати його звернення із зарахуванням спірних періодів стажу з урахуванням висновків суду.
Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Судові витрати щодо судового збору підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст.4-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 236 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Задовольнити частково позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16, м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ 42098368), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, код ЄДРПОУ 14099344) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 15.08.2025 №262840026675 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 за Списком №2 відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, починаючи з 07.08.2025.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, код ЄДРПОУ14099344) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) про призначення пенсії від 07.08.2025 та вирішити питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ із зарахуванням періодів роботи згідно із записами трудової книжки НОМЕР_2 від 18.01.1996 період роботи з 08.07.2008 по 16.06.2025, з урахуванням правової оцінки, яку надано судом у рішенні.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд.5, Держпром, під.3, пов.2, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61022, код ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн 96 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення у повному обсязі виготовлено 11 травня 2026 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ