Справа № 560/85/26
	
РІШЕННЯ
іменем України

09 червня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Фелонюк Д.Л. розглянув адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:
- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області викладену у листі №10428-9448/К-03/8-2200/25 від 21.08.2025 року у неврахуванні до страхового стажу періоду навчання та військової служби, протягом 1982 - 1986 року, а також роботи в колгоспі ім. 20 з`їзду КПРС протягом 1981 - 1982 років та 1986 - 1987 років при призначенні пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період навчання з 01.09.1982 року по 27.09.1986 на підставі диплому, серії НОМЕР_1 , виданого Кам`янець-Подільським радгоспом-технікумом 27.09.1986 року; період строкової військової служби з 11.11.1983 року по 28.10.1985 року, згідно військового квитка, НОМЕР_2 виданого 10.11.1983 року; періодів роботи в колгоспі ім. 20 з`їзду КПРС з 01.01.1981 року по 31.12.1982 року та з 01.01.1986 року по 31.12.1987 року, згідно трудової книжки колгоспника, серії НОМЕР_3 від 12.01.1987 року та довідки відділу Трудового архіву Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 18.07.2025 року №03-03/55.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при призначенні позивачу з 17.07.2025 пенсії за віком, до його страхового стажу протиправно не зараховано періоди навчання, проходження строкової військової служби та роботи в колгоспі.
До суду надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що страховий стаж позивача визначений відповідно до норм законодавства. Обчислення стажу, призначення та виплата пенсії відноситься виключно до функцій органів Пенсійного фонду України. 

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
Ухвалою від 05.01.2026 суд відкрив провадження у справі та вирішив її розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою від 09.06.2026 суд у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін відмовив.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Позивач, 16.07.1965 р.н., перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та з 17.07.2025 йому призначена пенсія за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).
Згідно з довідкою від 05.08.2025 №86, виданою відокремленим структурним підрозділом «Кам`янець-Подільський фаховий коледж закладу вищої освіти «Подільський державний університет», ОСОБА_1 дійсно навчався в Кам`янець-Подільському радгосп-технікумі: наказом №180 від 24.08.1982 зарахований студентом денної форми навчання по спеціальності «Агрономія»; наказом №161 від 19.10.1983 надано академічну відпустку у зв`язку з призовом в армію; наказом №297 від 14.11.1985 поновлений до складу студентів технікуму; наказом №199 від 27.09.1986 присвоєна кваліфікація агронома-організатора та виданий диплом НОМЕР_1 реєстраційний номер НОМЕР_4 . Зазначений відокремлений структурний підрозділ є правонаступником Кам`янець-Подільського радгосп-технікуму.
У дипломі НОМЕР_1 зазначено, що позивач в 1982 році вступив до Кам`янець-Подільського радгосп-технікуму і в 1986 році закінчив повний курс названого технікуму по спеціальності «Агрономія». Рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 27.09.1986 присвоєно кваліфікацію агроном-організатор.
Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 позивач проходив дійсну військову службу з 11.11.1983 до 28.10.1985.
Згідно з трудовою книжкою колгоспника серії НОМЕР_3 позивач: 29.11.1986 прийнятий в члени колгоспу ім. ХХ з`їзду КПРС с. Кудинка; 06.02.1988 звільнений з посади бригадира.
У довідці відділу Трудового архіву Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області від 18.07.2025 №03-03/55 зазначено, що ОСОБА_1 (так у документі) дійсно працював в сільськогосподарському підприємстві с. Кудинка, СТОВ «Нива» (раніше колгосп ім.20 з`їзду КПРС) Летичівського району Хмельницької області у: 1981 - 1982 роках; 1986 - 1987 роках.
За результатами розгляду заяви позивача, відповідач листом №10428-9448/К-03/8-2200/25 від 21.08.2025 повідомив, що при призначенні пенсії до страхового стажу не враховано:
- період навчання протягом 1982 - 1986, згідно диплома від 27.09.1986 серії НОМЕР_1 , оскільки протягом періоду навчання позивач проходив військову службу з 11.11.1983 по 28.10.1985; довідка про відрахування з навчання та про повторне прийняття у зв`язку з проходженням строкової військової служби в матеріалах електронної пенсійної справи відсутня;
- періоди роботи в колгоспі ім. 20 з`їзду КПРС протягом 1981 - 1982 та протягом 1986 - 1987 згідно трудової книжки колгоспника від 12.01.1987 серії НОМЕР_3 та довідки від 18.07.2025 № 03-03/55, оскільки згаданою довідкою встановлено, що в первинних документах за вказані періоди роботи значиться прізвище « ОСОБА_2 », що не відповідає паспортним даним « ОСОБА_2 »; в трудовій книжці відсутні записи про період роботи в колгоспі протягом 1981 - 1982, а період роботи протягом 1986 внесений до трудової книжки без зазначення підстави.
Позивач, вважаючи порушеними його права, звернувся з позовом до суду.

IV. ЗАКОНОДАВСТВО ТА ОЦІНКА СУДУ
Відповідно до статті 1 Закону №1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону №1058-ІV).
Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи в колгоспі ім. 20 з`їзду КПРС слугували висновки відповідача про: не відповідність прізвища (« ОСОБА_2 »), зазначеного в архівній довідці від 18.07.2025 № 03-03/55, паспортним даним (« ОСОБА_2 »); відсутність в трудовій книжці записів про період роботи протягом 1981 - 1982 років; внесення до трудової книжки періоду роботи протягом 1986 року без зазначення підстави.
Надаючи оцінку наведеним доводам відповідача, суд зазначає та враховує таке.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Зі змісту наведених норм слідує, що положення Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальним по відношенню до Закону України "Про пенсійне забезпечення", мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Суд зазначає, що відомостями трудової книжки серії НОМЕР_3 підтверджується безперервність працевлаштування позивача з 29.11.1986 до 06.02.1988. 
Твердження відповідача про внесення до трудової книжки періоду роботи протягом 1986 року без зазначення підстави суд вважає необґрунтованим, оскільки в записі №1 зазначено про наказ №11 від 29.11.1986, а в записі №2 - наказ №2 від 06.02.1988.
При цьому відповідач не надав суду жодних доказів, що відомості, які містяться в трудовій книжці серії НОМЕР_3 , містять неправдиві або недостовірні дані. В судовому порядку зазначена трудова книжка недійсною також не визнавалась.
В архівній довідці від 18.07.2025 № 03-03/55 містяться відомості про роботу ОСОБА_1 в колгоспі ім.20 з`їзду КПРС у 1981 - 1982 роках та в 1986 - 1987 роках. Крім того, в архівній довідці від 18.07.2025 № 03-03/55 підставою її видачі зазначена книга обліку трудового стажу та заробітку колгоспника.
Щодо недоліків заповнення архівної довідки від 18.07.2025 № 03-03/55 (прізвища « ОСОБА_2 » замість відповідного паспортним даним « ОСОБА_2 »), то суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та, у свою чергу, подальше відображення відомостей в архівних довідках, виданих на підставі бухгалтерських документів, оформлених з недоліками.
Обов`язок щодо внесення достовірних, повних та правильних записів у документи первинного обліку підприємства про стаж та заробітну плату працівника в частині відомостей про прізвище, ім`я та по батькові працівника, покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання цих правил не може мати негативні наслідки для особи, якої такі відомості стосуються, та не може впливати на її особисті права.
Отже, зазначення в архівній довідці прізвища не відповідно до паспортних даних, не є підставою для не зарахування спірного періоду до страхового стажу позивача.
Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Слід зазначити, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Посилання на зазначення в архівній довідці прізвища не відповідно до паспортних даних, суд розцінює як прояви надмірного формалізму з боку відповідача, оскільки такі висновки жодним чином не впливають на факт роботи позивача.
Твердження відповідача про відсутність в трудовій книжці записів про період роботи протягом 1981 - 1982 років, як підставу для не зарахування до страхового стажу спірних періодів, суд оцінює критично з огляду на таке.
Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162), трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.
Абзацом 1 пункту 2.10 Інструкції №162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Відповідно до пункту 2.11 Інструкції №162 першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.
Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, завіряються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310 затверджено Основні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників (далі - Основні положення), згідно з пунктом 1 яких трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність члена колгоспу.
Пунктом 13 Основних положень передбачено, що відповідальність за своєчасне і правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання і видачу несе спеціально уповноважена правлінням колгоспу особа.
Зміст викладених норм свідчить про те, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.
Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.
Суд зауважує, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №677/277/17.
При цьому суд також бере до уваги те, що обставини, які слід встановити у цій справі, значно віддалені у часі, а також, враховує відсутність вини позивача, оскільки обов`язок належного оформлення підтверджуючих стаж документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб.
Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, відповідача слід зобов`язати зарахувати до страхового стажу позивача періоди з 01.01.1981 до 31.12.1982 та з 29.11.1986 до 31.12.1987 та провести перерахунок і виплату пенсії у зв`язку з збільшенням страхового стажу, починаючи з 17.07.2025, з урахуванням раніше виплачених сум.
При цьому початкова дата здійснення перерахунку та виплати визначена з урахуванням дати призначення позивачу пенсії за віком, а також, звернення останнього до суду в межах законодавчо визначеного шестимісячного строку.
Щодо частини спірного періоду з 01.01.1986 до 28.11.1986, то суд вважає відсутніми підстави для їх задоволення з урахуванням початкового періоду (29.11.1986), зазначеного у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_3 .
Стосовно позовних вимог в частині зарахування до страхового стажу позивача періодів навчання (з 01.09.1982 року до 27.09.1986) та строкової військової служби (з 11.11.1983 до 28.10.1985), то суд вважає відсутніми підстави для їх задоволення, оскільки згідно з формою РС-права, періоди навчання (з 01.09.1982 до 19.10.1983 та з 14.11.1985 до 27.09.1986) та період строкової військової служби (з 11.11.1983 до 28.10.1985) зараховані до страхового стажу позивача. Зобов`язання відповідача повторно зарахувати до страхового стажу позивача зазначені періоди призведе до штучного збільшення страхового стажу за рахунок подвійного зарахування періодів.
Разом з тим, суд вважає, що не зарахована до страхового стажу частина спірного періоду навчання не належить до зарахування з урахуванням змісту довідки від 05.08.2025 №86, виданої відокремленим структурним підрозділом «Кам`янець-Подільський фаховий коледж закладу вищої освіти «Подільський державний університет», а саме, відомостей про накази №161 від 19.10.1983 (надано академічну відпустку у зв`язку з призовом в армію) та №297 від 14.11.1985 (поновлення до складу студентів технікуму).
Щодо доводів відповідача про дискреційні повноваження, то суд зазначає таке.
На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
У цьому випадку повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид його правомірної поведінки - зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.01.1981 до 31.12.1982 та з 29.11.1986 до 31.12.1987. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними діями/рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, викладеної у листі №10428-9448/К-03/8-2200/25 від 21.08.2025, то суд вважає відсутніми підстави для їх задоволення, оскільки цей лист не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України.
Право позивача порушене протиправною бездіяльністю відповідача щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.01.1981 до 31.12.1982 та з 29.11.1986 до 31.12.1987.
Щодо клопотання позивача про допущення негайного виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць, то суд зазначає таке.
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.
Отже, оскільки негайно виконуються рішення про присудження пенсії у межах суми стягнення за один місяць, умовою для негайного виконання судового рішення є задоволення вимог позивача про стягнення конкретної суми пенсії, з якої можливим є виокремити її місячний розмір.
Оскільки в ході розгляду цієї справи способом відновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача, а не стягнення з відповідача на користь позивача коштів/сум пенсії та не визначається розмір такої виплати, то підстави для задоволення клопотання позивача відсутні.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Слід зазначити, що згідно з пунктом 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).
За нормами частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Наведене свідчить про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Предметом позову є одна вимога немайнового характеру, яка хоч і задоволена частково, але розмір компенсації за сплачений судовий збір суд визначає, виходячи з кількості (а не з розміру) задоволених/незадоволених позовних вимог. Такий механізм розподілу витрат зі сплати судового збору застосовано Верховним Судом у рішенні від 16.06.2020 у справі №620/1116/20.
Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн, а тому, ці витрати слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. Інші докази документально підтверджених судових витрат, понесених позивачем, у матеріалах справи відсутні.
Керуючись статтями 6, 9, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.01.1981 до 31.12.1982 та з 29.11.1986 до 31.12.1987.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.01.1981 до 31.12.1982 та з 29.11.1986 до 31.12.1987 та провести перерахунок і виплату пенсії у зв`язку з збільшенням страхового стажу, починаючи з 17.07.2025, з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) 	
Відповідач:	Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Гната Чекірди, 10, м. Хмельницький, Хмельницька обл., 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350) 	
 		
Головуючий суддя 		Д.Л. Фелонюк