Справа № 420/9387/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС в Одеській області звернулося до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 57 806,80 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що станом на дату подачі позову відповідно до розрахунку податкового боргу та інтегрованої картки платника (ІКП), загальна податкова заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед бюджетом становить 57 806,80 грн. по єдиному податку з фізичних осіб. Заборгованість виникла згідно заяви про застосування спрощеної системи оподаткування та податкового повідомлення-рішення. У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості податковим органом було винесено податкову вимогу форми Ф №0065786-1308-1532 від 22.10.2024 року, яку було направлено платнику податків на податкову адресу рекомендованим листом. Проте, відповідачем заборгованість не погашено, що стало підставою звернення до суду з даним позовом в порядку п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України.
Ухвалою від 07.04.2025 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Копію ухвали суду від 07.04.2025 року направлено на адресу відповідача засобами поштового зв`язку, проте поштове відправлення повернулось на адресу суду без вручення з відміткою у довідці форми № 20 від 20.04.2025 «повертається, за закінченням терміну зберігання» (а.с.49).
Від відповідача відзиву на позовну заяву до суду не надходило.
Ухвалою від 10.06.2026 року виправлено допущену судом описку в ухвалі від 07 квітня 2025 року про відкриття провадження у справі у написанні прізвища відповідача.
Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 01.06.2000 року та перебуває на обліку як платник податків у Головному управлінні ДПС в Одеській області.
Станом на 14.02.2025 року відповідно до Розрахунку податкового боргу та інтегрованої картки платника (ІКП), загальна податкова заборгованість ФОП ОСОБА_1 перед бюджетом по єдиному податку з фізичних осіб становить 57 806,80 грн.
Заборгованість по вищевказаному податку виникла на підставі:
- нарахування згідно заяви про застосування спрощеної системи оподаткування №173/15-32-24-10-17 від 09.07.2024р. на суму 52099 грн. 60 коп.;
- нарахування згідно податкового повідомлення-рішення №0136565406 від 16.12.2019р. на суму 5707 грн. 20 коп. (а.с.37).
Вказане податкове повідомлення-рішення направлялось рекомендованим листом на податкову адресу платника податків станом на дату його прийняття, а саме:  АДРЕСА_1 , та було отримано відповідачем особисто 11.06.2020 про, що свідчить особистий підпис в повідомлені про вручення поштового відправлення (а.с.40).
Відповідачем не надано до суду та матеріали справи не містять доказів оскарження вказаного податкового повідомлення-рішення в адміністративному та/або судовому порядку.
У зв`язку з несплатою відповідачем податкового зобов`язання, було сформовано податкову вимогу форми «Ф» №0065786-1308-1532 від 22.10.2024 року. Вказана податкова вимога надсилалася рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте поштове відправлення повернулось без вручення з відміткою у довідці форми № 20 від 13.11.2024  «повертається, за закінченням терміну зберігання» (а.с.31).
Доказів оскарження вказаної вимоги матеріали справи не містять.
Оскільки вищезазначена сума боргу перед бюджетом відповідачем самостійно не сплачена, позивач вважає, що виникли правові підстави для звернення до суду щодо стягнення податкового боргу, у зв`язку із чим звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до статті 1 Податкового кодексу України, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Статтею 36 ПК України встановлено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Згідно з статтею 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Статтею 87 ПК України визначені джерела сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків.
Пунктом 20.1.34 статті 20 ПК України визначено, що контролюючі органи, окрім іншого, мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку визначені в главі 1 розділу 14 ПК України.
Згідно пунктів 291.2 та 291.3 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності. Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Підпунктом 10.1.2 пункту 10.1 статті 10 ПК України встановлено, що єдиний податок належить до місцевих податків.
За приписами пункту 291.4 статті 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку.
Відповідно до положень пунктів 293.1, 293.3 статті 293 ПК України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).
Пунктом 295.1 ст.295 ПК України, зокрема, передбачено, що платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.
Такі платники єдиного податку можуть здійснити сплату єдиного податку авансовим внеском за весь податковий (звітний) період (квартал, рік), але не більш як до кінця поточного звітного року.
Відповідно до п.295.2 ст.295 ПК України нарахування авансових внесків для платників єдиного податку першої і другої груп здійснюється контролюючими органами на підставі заяви такого платника єдиного податку щодо розміру обраної ставки єдиного податку, заяви щодо періоду щорічної відпустки та/або заяви щодо терміну тимчасової втрати працездатності.
Відповідно до пункту 300.1 статті 300 ПК України платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій.
Відповідно до п. 54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Отже, нараховані відповідачу суми єдиного податку на підставі заяви такого платника єдиного податку є узгодженими грошовими зобов`язаннями.
Згідно п.56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. 
Пунктом 56.3 ст.56 ПК України передбачено, що скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій або електронній формі засобами електронного зв`язку (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.
Згідно п.56.17 ст.56 ПК України день закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків, крім випадку, передбаченого підпунктом 108-1.2.2 пункту 108-1.2 статті 108-1 цього Кодексу.
Пунктом 56.18 ПК України, зокрема, передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Доказів оскарження у встановлений законом 10-денний строк податкового повідомлення-рішення в порядку адміністративного оскарження матеріали справи не містять. Отже, після спливу вищевказаного строку грошові зобов`язання за цим рішенням вважаються узгодженим.
Доказів оскарження податкового повідомлення-рішення в судовому порядку матеріали справи також не містять.
Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно з п.59.5 ст.59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Доказів оскарження податкової вимоги форми «Ф» №0065786-1308-1532 від 22.10.2024 року матеріали справи не містять.
Згідно з пп.20.1.19 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, серед іншого, мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено існування у відповідача податкового боргу в сумі 57806,80 грн, доказів самостійної його сплати відповідачем до суду не надано, відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи, що позивач звільнений від оплати судового збору та інших витрат в порядку ч. 2 ст. 139 КАС України ним не заявлено, розподіл судових витрат на його користь не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Головного управління ДПС в Одеській області (адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, код ЄДРПОУ ВП 44069166) до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу - задовольнити повністю.
Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , суму заборгованості 57806 грн. 80 коп. по єдиному податку з фізичних осіб на бюджетний рахунок UА988999980314020699000015688, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, отримувач коштів ГУК в Од.обл./с. Фонтанка/18050400.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів