Справа № 450/1348/26  Провадження № 2/450/1687/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
"22" травня 2026 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:  
головуючого - судді  Мельничук І.І.
при секретарі  Дикій О. Ю. 
за участю позивача    ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, -
В С Т А Н О В И В :
в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, в якому позивач просить суд змінити спосіб присудження та розмір, стягуваних аліментів з позивача на користь відповідача на утримання дитини ОСОБА_4 з частки всіх видів доходів на 1408,50 грн. (одна тисяча чотириста вісім грн. 50 коп.), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду та до досягнення дитиною повноліття.
Свої вимоги мотивує тим, що 16 квітня 2022 року між гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_5 було зареєстровано шлюб, від якого у сторін є малолітня донька. Відповідач був призваний на військову службу за контрактом, однак на даний час звільнений у запас у зв`язку із сімейними обставинами, офіційно не працює та доходів не отримує, що підтверджується відповідними документами. Позивач зазначає, що на підставі судового наказу у 2025 році з відповідача вже стягуються аліменти на утримання доньки у частці від усіх видів доходу, однак у зв`язку з відсутністю у відповідача стабільного заробітку та фактичних регулярних доходів такий спосіб стягнення є ускладненим для належного та своєчасного забезпечення потреб дитини. Крім того, позивач вказує, що відповідач має на утриманні дитину від попереднього шлюбу, щодо якої також сплачує аліменти на підставі судового рішення, у зв`язку з чим його матеріальне становище є обмеженим. Також позивач посилається на стан свого здоров`я, наявність хронічних захворювань, що підтверджується медичними документами та об`єктивно ускладнює можливість працевлаштування і отримання стабільного доходу. Водночас позивач зазначає, що добровільно бере участь в утриманні дитини, здійснює грошові перекази та придбаває необхідні речі, однак вимушений здійснювати такі платежі через відсутність наданих відповідачем реквізитів. З огляду на викладене, позивач вважає, що існують підстави для зміни способу стягнення аліментів з частки від доходу на тверду грошову суму та визначення їх у зменшеному розмірі, що відповідатиме інтересам дитини та реальному матеріальному становищу сторін. На підставі наведеного, просить позовні вимоги задоволити.
Ухвалою від 19.03.2026 року постановлено відкрити провадження у справі та розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На підставі даної ухвали відповідачу було надано строк для подачі відзиву або інших клопотань, пов`язаних із розглядом даної позовної заяви. 
06.04.2026 року на адресу суду представником відповідача ОСОБА_3 – адвокатом Іленко Ю. Р. подано відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , мотивуючи це тим, що заявлені вимоги є необґрунтованими та спрямованими на уникнення належного виконання позивачем обов`язку щодо утримання дитини. Представник відповідача зазначає, що з 21.10.2025 року сторони припинили спільне проживання, малолітня дитина залишилась проживати разом із матір`ю та перебуває на її повному утриманні й постійному догляді, що підтверджується медичними документами, відповідно до яких дитина потребує постійного домашнього догляду, у зв`язку з чим відповідачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною та фактично позбавлена можливості працювати. Також у відзиві зазначено, що твердження позивача про звільнення його з військової служби у зв`язку з наявністю на утриманні трьох і більше дітей не відповідає дійсності, оскільки він є батьком лише двох неповнолітніх дітей. Крім того, відповідачка звертає увагу суду на наявність відомостей щодо притягнення позивача до кримінальної відповідальності та призначення покарання з випробуванням, що, на її думку, характеризує його поведінку та ставлення до виконання обов`язків. Представник відповідача також вказує, що доводи позивача про відсутність доходу та неможливість працевлаштування не підтверджені належними та актуальними доказами, а подані медичні документи не свідчать про повну втрату працездатності чи неможливість виконання будь-якої роботи. Окремо у відзиві зазначено, що посилання позивача на добровільне утримання дитини є перебільшеними, оскільки фактична участь обмежується нерегулярними грошовими переказами та передачами речей, які не завжди відповідають потребам дитини. Крім того, відповідачка звертає увагу, що вона є матір`ю ще двох дітей, які втратили батька у зв`язку з його загибеллю під час захисту України, у зв`язку з чим діти мають відповідний статус і перебувають на її утриманні, що додатково свідчить про значне навантаження та складний матеріальний і сімейний стан. З огляду на викладене, сторона відповідача вважає, що підстав для задоволення позову про зміну способу та розміру аліментів немає, оскільки позивачем не доведено обставин, які б свідчили про неможливість виконання раніше визначеного судом способу стягнення аліментів, а інтереси дитини вимагають стабільного та гарантованого її утримання.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.04.2026 року постановлено здійснити перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін та цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
10.04.2026 року представником відповідача – адвокатом Куля В. С. подано додаткові пояснення у справі, згідно яких останній, підтверджуючи дотримання процесуальних строків на подання відзиву та обґрунтовуючи це вимушеною заміною представника, зазначає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Зокрема, представник відповідача вказує, що позивач фактично намагається уникнути належного виконання свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини, оскільки з моменту припинення спільного проживання сторін (21.10.2025) малолітня дитина перебуває виключно на утриманні відповідача, яка забезпечує її повсякденні потреби та здійснює догляд, підтверджений медичними документами та висновками ЛКК. Наголошує, що відповідач перебуває у відпустці без збереження заробітної плати у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за дитиною, яка має стан здоров`я, що потребує підвищеної уваги та домашнього догляду, що виключає можливість її повноцінного працевлаштування на даний час. Окремо звертає увагу суду, що твердження позивача про наявність у нього трьох дітей є недостовірним, оскільки фактично він є батьком двох дітей, а отже посилання на підстави звільнення з військової служби як на обставину, що впливає на оцінку його матеріального стану, є необґрунтованими. Крім того, зазначає, що посилання позивача на стан здоров`я є формальними та не підтверджені належними й актуальними доказами, зокрема висновками уповноважених експертних органів щодо втрати працездатності, у зв`язку з чим відповідні доводи не можуть бути взяті судом до уваги. Також представник відповідача вважає безпідставними твердження позивача про відсутність у нього доходів як підставу для зменшення аліментів, оскільки такі доводи не підтверджені доказами належного пошуку роботи або неможливості працевлаштування, а наявні медичні документи не містять висновку про повну або часткову непрацездатність. З урахуванням наведеного, відповідач вважає, що зміна способу та розміру стягнення аліментів суперечитиме інтересам дитини, яка потребує належного матеріального забезпечення та постійного догляду, а також не відповідає принципу пріоритетності найкращих інтересів дитини, закріпленому у Конвенції ООН про права дитини та нормах Сімейного кодексу України. Відтак, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі та стягнути з нього судові витрати, у тому числі витрати на професійну правничу допомогу.
15.04.2026 року позивачем ОСОБА_1 подано через канцелярію суду відповідь на відзив, згідно мотивів якої заперечує, зазначає, що у провадженні Франківського районного суду м. Львова знаходиться справа, у якій позивачем виступає ОСОБА_3 щодо аліментів на її особисте утримання по догляду за «дитиною інвалідом» з діагнозом, при якому збільшені і піднебіння, і мигдалики (гланди і глотковий мигдалик (аденоїди)), що в народі є ангіною, яка лікується за 30 днів. Відповідач, має відкритий ФОП вказує, що в неї дохід всього 2800,00 грн. в місяць і їй ще потрібні кошти від нього у розмірі 5000,00 грн., оскільки 3 250,00 грн., які він виплачує на ОСОБА_4 , згідно судового наказу на даний час замало, до дитини йому не дають доступ, тому відсилка до ТЦК та СП зі сторони відповідача є маніпуляцією. Звертає увагу суду, що він є колишнім військовим, у якого є проблеми зі здоров`ям, не працює, жодного іншого доходу немає, окрім того, що висилає мати.
05.05.2026 року на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких вказував, що частина поданих позивачем документів не стосується предмета спору та не підтверджує обставин, на які посилається позивач, зокрема щодо його матеріального становища та утримання сім`ї. Також вказував, що позивачем не надано належних доказів належного утримання сина ОСОБА_6 у певний період часу. Окрім цього, у запереченнях зазначено, що твердження позивача щодо стану здоров`я дитини та інших обставин ґрунтуються на його власному тлумаченні медичних документів. Представник відповідача наголошував, що аліменти є власністю дитини та використовуються відповідачем виключно на її потреби. Також представник відповідача звертав увагу суду на положення Сімейного кодексу України щодо рівності прав та обов`язків батьків стосовно дитини, незалежно від факту спільного проживання чи перебування у шлюбі, та вважав, що наведені позивачем обставини не свідчать про наявність підстав для зміни способу та розміру стягнення аліментів.
Ухвалою від 19.05.2026 року у задоволенні клопотання представника відповідача про залучення ІНФОРМАЦІЯ_1 , як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у цивільній справі № 450/1348/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, - відмовлено.
У судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. 
У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, підтримав доводи, викладені у відзиві та додаткових поясненнях і запереченнях і просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, думку присутніх учасників, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходжу до наступного висновку: 
із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21.02.2023 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_4 , батьками якої зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Як вбачається із матеріалів справи та визнається сторонами, 27.10.2025 Франківським районним судом м. Львова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.10.2025 і до досягнення дитиною повноліття.
Однак судом встановлено, із відповіді від 02.03.2026 року за № 19013 із Франківського відділу ДВС у місті Львові, що при перевірці даних, що містяться у Автоматизованій системі виконавчого провадження та журналу реєстрації загальної вхідної кореспонденції Відділу, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа щодо стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на виконанні у Франківському відділі державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не перебувало та не перебуває.
Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 04.11.2014 року у справі № 466/2943/14-ц, вирішено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 у розмірі 500 (п`ятсот) гривень 00 копійок щомісячно, яка підлягає індексації відповідно до закону, починаючи з 13 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.
Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21.05.2024 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_8 , батьками якої зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_9 .
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У відповідності із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
В свою чергу, змінюючи розмір стягнення аліментів з платника суд має враховувати правила, встановлені ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення
При цьому, суд повинен враховувати встановлені ч. 2 ст. 182 СК України гарантії прав дитини, а саме: розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено у 2026 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років у розмірі 2817 грн. 
Згідно із Витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частини) № 209 від 24.07.2025 року, вважати такими, що вибули: 2.5. У звільнення у запас: 2.5.3. солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_3 військової частини НОМЕР_4 звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 22 липня 2025 року N? 28-РС у запас. відповідно до підпункту «г» (через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих. які мають заборгованість із сплати аліментів. сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці) пункту третього частини п?ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов?язок та військову службу" вважати таким, що справи та посаду здав. Направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_8 , з 24 липня 2025 року виключити із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та з 25 липня 2025 року зняти з продовольчого забезпечення.
Наказом (розпорядженням) № 613-п від 30.07.2025 року ЛКП «ЛЬВІВЕЛЕКТРОТРАНС» про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 , контролера пасажирського транспорту звільнено на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, скорочення штату працівників, заяви ОСОБА_1 з погодженням директора підприємства, попередження про скорочення від 31.05.2023 року, вихідна допомога 17 138,00 грн. 
Із довідки форми ОК- 5 реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов?язкового державного соціального страхування ПФУ, сформованої 03.03.2026, вбачається, що ОСОБА_1 , яка охоплює період з 2007 до 2025 року, працював: Товариство з додатковою відповідальністю «Львівський завод будівельних виробів», Львівське комунальне підприємство «Львівелектротранс», Львівський обласний центр зайнятості, Військова частина НОМЕР_4 , Військова частина НОМЕР_5 , Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕРА», Центр забезпечення навчального процесу, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», Товариство з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Шувар» Львівська філія дочірнього підприємства «Гарантія-Маркет», Франківська районна в місті Львові територіальна виборча комісія Львівської області. У 2016-2018 роках інформація про страхові внески відсутня або мінімальна. У довідці детально зафіксовано суми зарплати, з якої сплачено страхові внески, кількість днів трудових відносин та страховий стаж по місяцях за кожен рік. Також наявні відомості щодо сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (ЄСВ) за період 2010-2021 років.
До матеріалів справи, на підтвердження своїх вимог долучено копії квитанцій про переказ грошових коштів ОСОБА_3 у сумі 3250,00 грн. АТ «Укр пошта» від 04.12.2025 року, 22.01.2026 року, 19.02.2026 року, а також скріншоти і докази направлення посилки із продуктами АТ «Нова Пошта» ОСОБА_3 .
Також позивачем долучено до матеріалів справи копії квитанцій про переказ грошових коштів ОСОБА_7 за період із 2016 року - по 2022 рік.
Згідно із заявою щодо аліментів та участі батьків у вихованні дітей, складеною ОСОБА_10 , остання підтверджує, що батько її дитини — ОСОБА_11 — не має невиконаних зобов`язань щодо утримання дитини та бере активну участь у її вихованні, а саме дитини — ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Зазначена заява оформлена у письмовій формі, містить ідентифікаційні дані сторін, дані дитини та підпис заявника, а також нотаріально засвідчена та зареєстрована у встановленому порядку, крім того, проставлено апостиль відповідно до вимог міжнародного засвідчення документів.
Із медичних документів, наданих позивачем на підтвердження стану свого здоров`я, судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив обстеження та консультації у лікарів різного профілю, за результатами яких у нього діагностовано, зокрема, компресію нервових корінців та сплетінь на тлі полісегментарного остеохондрозу хребта з протрузіями міжхребцевих дисків, двобічну нейросенсорну втрату слуху (приглухуватість), хронічний бронхіт, постконтузійний синдром, стеатогепатоз І ступеня, поліп жовчного міхура, гіперметропію, астигматизм та інші супутні захворювання. Також із наданих медичних документів убачається, що позивач скаржився на періодичний біль у шийному, грудному та поперековому відділах хребта, головний біль, зниження слуху, порушення сну та емоційну лабільність. За результатами МРТ-досліджень виявлено ознаки остеохондрозу шийного, грудного та поперекового відділів хребта, випинання та протрузії міжхребцевих дисків, а також венозну ангіому лівої лобної частки головного мозку. Крім цього, аудіометричними дослідженнями підтверджено двобічну нейросенсорну приглухуватість, у зв`язку із чим рекомендовано слухопротезування.
Вироком Кам`янко-Бузького районного суду Львівської області від 11.04.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України і призначено йому покарання у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 від відбування призначеного основного покарання у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі звільнено з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки з покладенням на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов?язків періодично з?являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи; відповідно до ч.4 ст.76 КК України нагляд за ОСОБА_1 , як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покладено на командира Військової частини НОМЕР_3 , у разі зміни місця служби - на командира військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації та обраний судом ОСОБА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою – скасовано.
Вирок не оскаржувався та набрав законної сили 12.05.2025 року.
Разом з тим, відповідно до довідки № 14 про потребу дитини (дитина-інвалід) у домашньому догляді від 16.02.2026 року, яка видана ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що така перебуває на диспансерному обліку або має статус «дитина-інвалід» із 21.11.2025 року, а дата з якої дитина (дитина-інвалід) потребує домашнього догляду – 16.02.2026 року, захворювання на яке хворіє дитина (код за МХК-10) – j35.3, така дійсна до 16.02.2027 року.
Згідно довідки від 17.02.2026 року № 3 ЛКП «Львівавтодор», ОСОБА_3 працює на посаді інженера 1-ої категорії (зміни контролерів) в Львівському комунальному підприємстві «Львівавтодор» (код ЄДРПОУ 05523814) з 28.02.2022 згідно наказу від 24.02.2022 № 239-к. Станом на 17.02.2026 перебуває у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею чотирьохрічного віку згідно наказу від 16.02.2026 № 169-к/тр.
Із витягу з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв?язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця встановлено, що травма та поранення (08.03.2023) солдата ОСОБА_12 , 1983 року народження, «Відкрита рана інших відділів грудної клітки. Вибухова травма. Ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків», підтверджені військово-обліковими документами, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_6 (по стройовій частині) від 27.03.2023 № 89, сповіщенням № 155 від 09.03.2023 військової частини НОМЕР_6 , що згідно лікарського свідоцтва про смерть № 2152 від 09.03.2023, виданого Дніпропетровським обласним бюро СМЕ та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 20.03.2023, виданого відділом державної РАЦС у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, послужили причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_9 - травма, поранення і причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини. Підставою такого слугував протокол № 1153 від «05 » червня 2023 року.
До матеріалів справи стороною відповідача долучено копії посвідчення дитини військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби серії НОМЕР_8 ОСОБА_13 та серії НОМЕР_9 ОСОБА_14 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_10 від 13.07.2023 року, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , помер ІНФОРМАЦІЯ_11 .
Із наданих позивачем довідок ТОВ «Вега» убачається, що падчерки позивача – ОСОБА_14 та ОСОБА_13 у 2023–2024 навчальному році користувалися репетиторськими послугами вказаного товариства. Зазначено, що ОСОБА_1 брав активну участь у навчальному процесі дітей, цікавився їх успіхами, комунікував з адміністрацією навчального закладу та спільно з дружиною опікувався навчанням дітей.
Крім цього, згідно іншої довідки ТОВ «Вега», ОСОБА_1 був платником за репетиторські послуги, надані його падчеркам – ОСОБА_14 , учениці 8 класу, та ОСОБА_13 , учениці 6 класу, у 2023–2024 навчальному році. Також у довідці зазначено, що відповідно до навчальних договорів №121 та №122 позивач отримав знижку як військовослужбовець та протягом 2023–2024 навчального року сплатив 36 000,00 грн за репетиторські заняття дітей, на підтвердження чого долучив квитанції про оплату таких на рахунок ТОВ Київський ліцей Вега.
Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу (далі СК) України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини (постанови Верховного Суду від 29 серпня 2024 року в справі № 759/14761/22, від 19 грудня 2022 року в справі № 643/3223/21 та ін.).
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.
Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 12 березня 2025 року в справі № 522/8836/23, від 27 листопада 2024 року в справі № 613/1404/23 та ін.
Дослідивши надані позивачем докази суд дійшов висновку, що позивач не надав достатніх доказів для висновку про доцільність зміни способу та розміру аліментів, оскільки сам по собі факт зміни певних життєвих обставин не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки суд при вирішенні такого спору повинен виходити насамперед із забезпечення найкращих інтересів дитини, враховуючи як матеріальний стан платника аліментів, так і потреби дитини.
Судом встановлено, що позивач дійсно проходив військову службу, був звільнений у запас у зв`язку із перебуванням на його утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років, а також звільнений з попереднього місця роботи у зв`язку зі скороченням штату. Разом з тим, із наданих матеріалів справи убачається, що позивач є особою працездатного віку, має трудовий стаж, досвід роботи у різних сферах діяльності, а відомостей про встановлення йому інвалідності, втрату працездатності чи наявність медичних протипоказань до праці суду не надано.
Дослідивши надані позивачем медичні документи, суд дійшов висновку, що хоча у позивача наявні певні захворювання та наслідки травм, однак належних та допустимих доказів того, що вказані діагнози унеможливлюють його працевлаштування, істотно обмежують працездатність чи призводять до втрати працездатності повністю або частково, матеріали справи не містять. Також позивачем не надано доказів значних постійних витрат на лікування, реабілітацію чи медичне забезпечення, які б істотно впливали на його матеріальне становище.
При цьому суд враховує, що згідно відповіді Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові виконавче провадження щодо примусового виконання судового наказу про стягнення аліментів з позивача не відкривалося, а відтак судовий наказ до примусового виконання не пред`являвся. Водночас матеріалами справи підтверджується, що позивач добровільно здійснював перекази грошових коштів на утримання дитини та надсилав відповідачу посилки із продуктами, що свідчить про виконання ним обов`язку щодо утримання дитини у добровільному порядку.
Разом із цим суд бере до уваги, що малолітня ОСОБА_4 має проблеми зі станом здоров`я та відповідно до довідки про потребу дитини у домашньому догляді перебуває на обліку та потребує домашнього догляду. Такі обставини об`єктивно зумовлюють додаткові витрати на лікування, догляд, медичне забезпечення та належний розвиток дитини, що також підлягає врахуванню при вирішенні спору щодо зміни розміру аліментів. Суд також враховує, що відповідач перебуває у відпустці без збереження заробітної плати для догляду за дитиною до досягнення нею чотирирічного віку, а тому фактично самостійно здійснює щоденний догляд за малолітньою дитиною.
Посилання позивача на необхідність утримання інших дітей та участь у вихованні падчерок суд оцінює у сукупності з іншими доказами у справі, однак такі обставини самі по собі не можуть бути безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на малолітню дитину, оскільки обов`язок батьків щодо належного утримання дитини є рівним та пріоритетним.
Крім цього, доводи позивача щодо створення відповідачем перешкод у спілкуванні та побаченнях із дитиною не є предметом розгляду даної справи та не впливають на вирішення питання щодо зміни способу та розміру стягнення аліментів. При цьому суд зазначає, що у разі наявності спору щодо участі батька у вихованні дитини позивач не позбавлений права звернутися до суду із самостійним позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способу участі батька у вихованні та встановлення порядку спілкування з малолітньою дитиною.
Враховуючи наведене, а також приймаючи до уваги те, що позивач переконливих доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги не надав, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, та слугувати самостійними підставами для зменшення їх розміру та зміну способу не можуть, а також те, що розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, а тому суд вважає, що достатніх та законних підстав для зміни розміру та способу стягнення аліментів немає.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності істотних змін обставин, передбачених ст. 192 Сімейного кодексу України, які б об`єктивно унеможливлювали виконання ним обов`язку зі сплати аліментів у визначеному судом розмірі. Надані позивачем аргументи не підтверджені належними та допустимими доказами і не свідчать про погіршення його матеріального стану чи інші підстави, що виправдовували б зміну розміру та способу аліментів. Водночас, визначений розмір аліментів є обґрунтованим, не перевищує меж, установлених законом, та забезпечує належний рівень утримання дитини. Враховуючи принцип пріоритетності прав та інтересів дитини, зменшення розміру та відповідно зміна способу стягнення аліментів у цій справі не відповідатиме її потребам і не сприятиме її повноцінному розвитку. Отже, підстав для задоволення позову суд не вбачає, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , слід відмовити.
Судові витрати відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст.12-13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів, – відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 22.05.2026 року.

Суддя	І.  І.  Мельничук