ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/1225/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Жиляєва Є.М. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Фізико-технічного інституту низьких температур ім. Б. І. Вєркіна Національної академії наук України (61103, м. Харків, пр. Науки, 47) 	
до 	Фізичної особи-підприємця Хоменко Галини Георгіївни ( АДРЕСА_1 ) 	
про 	стягнення 199085,06 грн 	
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, "Фізіко-технічний інститут низьких температур ім. Б. І. Вєркіна" Національної академії наук України звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця Хоменко Галини Георгіївни, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 199085,06 грн., яка складається з: 105339,72 грн основного боргу, 16619,24 грн пені, 13411,08 грн. 3% річних та 63715,02 грн. інфляційних втрат.
Також до стягнення заявлені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2662,40 грн.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.04.2026 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні ч. 5 ст. 12 ГПК України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.
З метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, судом було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи.
Позивач про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить наявна в матеріалах справи довідка про доставку електронного листав, а саме: "Ухвала про відкриття провадження (спрощене)" від 20.04.2026 до електронного кабінету позивача у підсистемі "Електронний суд".
Відповідач про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином. Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України було направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі від 20.04.2026 рекомендованим листом з повідомленнями про вручення (з відміткою судова повістка) на адресу реєстрації відповідача, вказану в позовній заяві а також у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Проте, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду 27.04.2026 із позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".
Крім того, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи секретарем судового засідання було здійснено відповідну телефонограму на відомі засоби зв`язку, повідомлені позивачем у позовній заяві та зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зазначену телефонограму прийнято відповідачем особисто 29.04.2026.
З метою повідомлення відповідача про розгляд справи, судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі на електронну пошту відповідача, вказану у позовній заяві а також у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.04.2026, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.
Положеннями частини другої статті 14 ГПК України передбачено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини третя статті 13 ГПК України).
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Отже, матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій та надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розгляну за наявними матеріалами справи.
Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому зазначає про те, що відповідачем порушені майнові права та законні інтереси Фізико-технічного інституту низьких температур ім. Б.І. Вєркіна Національної академії наук України (далі за текстом - ФТІНТ ім. Б.І. Вєркіна НАН України), що передбачені ст. 762 ЦК України, Договором оренди майна, що належить до майнового комплексу НАН України № 2-О-20 від 01.01.2020 р. та Договором № 2-К-20 від 01.01.2020 р. «Про відшкодування орендарем витрат ФТІНТ ім. Б.І. Вєркіна НАН України понесених ним на придбання для орендаря комунальних послуг та на утримання інфраструктури загального користування».
Позивачем у позовів зазначено, що останній свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, проте відповідачем порушено умови п. 2.2.7 та п. 2.2.10 Договору № 2-К-20 від 01.01.2020 в частині здійснення своєчасних та повних платежів за спожиті комунальні та експлуатаційні послуги, а також вимоги п. 3.4. Договору № 2-0-20 від 01.01.2020 р.
При цьому, позивачем у позові зазначено, що позивач свої зобов`язання за Договорами виконав в повному обсязі, а саме: відбувалось придбання для Орендаря комунальних послуг, комунальні послуги фактично надавалися; Об`єкт оренди використовувався орендарем до моменту припинення договору; Відсутні акти-претензії щодо обсягу чи якості послуг за договором; Рахунки та інші документи щодо спожитих протягом місяця ресурсів (комунальних, експлуатаційних тощо) формувалися відповідно до договору та додатку до нього.
Проте Відповідачем не дотримано зобов`язання, передбачені п. 2.2.7 та п. 2.2.10 Договору № 2-К-20 від 01.01.2020 стосовно своєчасності та повноти оплати спожитих протягом місяця ресурсів (комунальних, експлуатаційних тощо), п. 3.4. та. 5.20 Договору № 2-0-20 від 01.01.2020 р. стосовно своєчасності та повноти сплати орендної плати та відшкодування земельного податку.
Отже, у відповідача перед позивачем наявна сума основного боргу у розмірі 105339,72 грн., яка залишилася відповідачем несплаченою.
Вказана заборгованість залишилася відповідачем несплаченою,
Вищенаведені обставини стали підставою для позивача для звернення з даним позовом до суду.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.
Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Статтею 762 ЦК України встановлено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.
У правовідносинах, пов`язаних з укладенням та виконанням Договору його Сторони виступають як господарюючі суб`єкти, і вони несуть відповідний ризик під час здійснення такої господарської діяльності.
У даному разі, укладення між Позивачем та Відповідачем відповідного господарського Договору є реалізацією останніми своєї господарської компетенції, проте не може бути підставою для звільнення порушника від виконання своїх зобов`язань за договором та відповідальності за неналежне їх виконання.
30.09.2022 відповідно до п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 р. № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» вказані договори були припинені за заявою Відповідача (вх. № 94 від 11.07.2022).
Відповідно до п. 6.7. Договору № 2-К-20 від 01.01.2020, закінчення або припинення цього Договору не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити Балансоутримувачу заборгованість за ним, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції.
Згідно з п. 3.10. Договору № 2-0-20 від 01.01.2020, у разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, Орендодавцю.» 
Позивач свої зобов`язання за Договорами виконав в повному обсязі та надав відповідачу послуги, а саме: щодо придбання для Орендаря комунальних послуг, комунальні послуги фактично надавалися; Об`єкт оренди використовувався орендарем до моменту припинення договору; Відсутні акти-претензії щодо обсягу чи якості послуг за договором; Рахунки та інші документи щодо спожитих протягом місяця ресурсів (комунальних, експлуатаційних тощо) формувалися відповідно до договору та додатку до нього.
Проте Відповідачем не виконано умови п. 2.2.7 та п. 2.2.10 Договору № 2-К-20 від 01.01.2020 стосовно своєчасності та повноти оплати спожитих протягом місяця ресурсів (комунальних, експлуатаційних тощо), п. 3.4. та. 5.20 Договору № 2-0-20 від 01.01.2020 р. стосовно своєчасності та повноти сплати орендної плати та відшкодування земельного податку.
При цьому, з відповіді на Претензію від 26.02.2026 убачається, що відповідачем наявна заборгованість визнана, проте в добровільному порядку позивачу не сплачена.
Враховуючи вищенаведене, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за Договором № 2-К-20 від 01.01.2020 у розмірі 70307,89 грн., яка складається з:
- заборгованості за спожиті у грудні 2021 р. комунальних, експлуатаційних послуг у сумі 11635,00 грн. відповідно до рахунку-фактури № 1929 від 22.12.2021;
- заборгованості за спожиті у січні 2022 комунальних, експлуатаційних послуг у сумі 22930,75 грн відповідно до рахунку-фактури № 113 від 20.01.2022;
- заборгованості за спожиті у грудні 2021 р. комунальних, експлуатаційних послуг у сумі 187,16 грн. згідно рахунку-фактури № 54 від 31.01.2022;
- заборгованості за спожиті у лютому 2022 р. комунальних, експлуатаційних послуг у розмірі 3865,01 грн. згідно рахунку - фактури № 149 від 02.02.2022 та 8959,26 грн. згідно рахунку - фактури № 256 від 17.02.2022, а також у розмірі 22506,13 грн. згідно рахунку - фактури № 310 від 22.02.2022.
- заборгованості за відшкодування витрат за податок на землю у лютому 2022 р. у сумі 18,71 грн. та 205,87 грн. згідно рахунку - фактури № 210 від 28.02.2022.
Крім того, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за Договором № 2-0-20 від 01.01.2020 у розмірі 35031,83 грн. складається з:
- заборгованості з орендної плати приміщення у грудні 2021 р. у сумі 1648,00 грн.згідно рахунку - фактури № 1874 від 29.12.2021; 
- заборгованості з орендної плати приміщення у січні 2022 р. у сумі 16527,33 грн. згідно рахунку - фактури № 54 від 31.01.2022;
- заборгованості з орендної плати приміщення у лютому 2022 р. у сумі 16856,50 згідно рахунку - фактури № 181 від 28.02.2022, а також 70307,89 грн. + 35031,83 грн. = 105339,72 грн. 72 коп
Кількісна і вартісна величина спожитих ресурсів визначена відповідно до Додатку № 1 до Договору № 2-К-20 від 01.01.2020, розрахунок наведено в зазначених рахунках-фактурах. На протязі дії договірних відносин – орендарем порядок розрахунку відшкодування спожитих комунальних та експлуатаційних витрат – не оскаржувався.
Відповідно до п. 2.2.7. умов Договору № 2-К-20 від 01.01.2020, орендар зобов`язаний після 23 числа поточного місяця отримувати в бухгалтерії Орендодавця рахунки та інші документи щодо спожитих протягом місяця ресурсів (комунальних, експлуатаційних тощо) і здійснювати відповідну оплату на казначейський рахунок Орендодавця не пізніше останнього дня поточного місяця.
Згідно з п.5.20. умов Договору № 2-0-20 від 01.01.2020, орендар зобов`язаний після 23 числа кожного поточного місяця отримувати в бухгалтерії Орендодавця платіжні документи, своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та відшкодування земельного податку.
Відповідно до вимог ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України (в редакції діючій на момент виникнення зобов`язань) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем належними та допустимими доказами не спростував, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині заявленої до стягнення суми основного боргу у розмірі 105339,72 грн. обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, тому підлягають задоволенню.
Також, позивачем заявлено до стягнення 16619,24 грн. пені; 13411,08 грн. 3% річних; 63715,02 грн. інфляційних втрат, про що суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України Відповідач вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 ГК України (в редакції діючій на момент порушення зобов`язань)).
Згідно з п. 3.4. Договору № 2-0-20 від 01.01.2020, орендна плата перераховується Орендарем у повному обсязі (незалежно від наслідків своєї господарської діяльності) відповідно до вимог чинного законодавства за весь час фактичного користування приміщенням щомісячно, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця.
Відповідно до умов пункту 3.7. Договору № 2-0-20 від 01.01.2020, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується на користь Орендодавця відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати.
Також, відповідно до п. 2.2.8. Договору № 2-К-20 від 01.01.2020 на платежі, визначені цими договорами, але не сплачені своєчасно, нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми нарахованих платежів за кожен день прострочення платежу.
Згідно з п. 3.10. Договору № 2-0-20 від 01.01.2020, у разі припинення (розірвання) Договору оренди Орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії Договору оренди не звільняє Орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, Орендодавцю.
Відповідно до п. 9.1. Договору № 2-0-20 від 01.01.2020, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та цим договором.
У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 626 Цивільного кодексу України).
За змістом наведених норм закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Приписи статті 625 Цивільного кодексу України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних.
Перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім сум пені, 3% річних та інфляційних витрат, суд дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 16619,24 грн. пені, 13411,08 грн. 3% річних та 63715,02 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.
Враховуючи встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач свого контррозрахунку пені, 3% річних та інфляційних до матеріалів справи не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізико-технічного інституту низьких температур ім. Б. І. Вєркіна Національної академії наук України в частині заявлених до стягнення 16619,24 грн. пені; 13411,08 грн. 3% річних; 63715,02 грн. інфляційних втрат підлягають також задоволенню повністю. 
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 129 ГПК України та враховуючи висновки суду про повне задоволення позову покладає витрати по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн. на відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 46, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -   

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Фізичної особи-підприємця Хоменко Галини Георгіївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Фізико-технічного інституту низьких температур ім. Б. І. Вєркіна Національної академії наук України (61103, м. Харків, пр. Науки, 47; код ЄДРПОУ 03534601) - 105339,72 грн. основного боргу; 16619,24 грн. пені; 13411,08 грн. 3% річних; 63715,02 грн. інфляційних втрат та 2662,40 грн. судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України. 
Повне рішення складено "29" червня 2026 р. 

Суддя		Є.М. Жиляєв