Справа № 521/1209/26
Провадження № 2/686/6324/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року м. Хмельницький 

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Заворотної О.Л., розглянувши у письмовому провадженні, за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 
встановив:
ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказало, що 26.09.2019 між ТзОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1317919, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін встановлений договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору.
Однак, відповідач своїх обов`язків за угодою не виконує, оскільки кредитні кошти витратив та не повертає, у зв`язку з чим станом на дату подання позовної заяви заборгованість відповідача перед позивачем становить 31060 грн., а саме:
-заборгованість за тілом кредиту - 10000 грн.;
-заборгованість за відсотками – 21060 грн.
07.12.2020 ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір факторингу № ККАУ-07122020, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги за договором № 1317919 від 26.09.2019. 
У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість, а також понесені судові витрати.
 
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 25.03.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.
Відповідач подав заяву де зазначив, що позовні вимоги в частині заборгованості за тілом кредиту та відсотків в межах строку кредитування визнає, просить зменшити витрати на правничу допомогу.
Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
19.05.2026 розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог.
Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 26.09.2019 між ТзОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1317919, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 10000 грн., на строк 30 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у термін встановлений договором та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.
Сторони погодили наступні умови кредитування:
П.1.2. кредит надається загальним строком на 30 днів. Договір діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань за цим договором.
П.1.3. сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою.
П.1.3.1 знижена процентна ставка становить 0,54% від суми позики за кожен день користування позикою (197,10% річних) у межах строку надання позики, зазначеного п пункті 1.2 цього договору.
П. 1.3.2-1.3.3 стандартна процентна ставка становить 1,8% від суми позики за кожний день користування позикою (657,00% річних) та застосовується згідно з п. 1.7, 3.4, 3.6.2 договору.
П. 1.4 загальна вартість позики за зниженою ставкою складає 116,20% від суми позики (у процентному виразі) або 11620,00 грн. (у грошовому виразі) та включає в себе проценти (відсотки) за користування позикою -16,20% від суми позики (у процентному виразі) або 1620,00 грн. (у грошовому виразі).
П. 3.1 сторони домовились, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою здійснюватимуться згідно графіка платежів, який є невід`мною частиною цього договору.
Згідно Графіку платежів, який є додатком № 1 до договору від 26.09.2019 № 1317919, дата повернення позики та сплати нарахований процентів – 26.10.2019, сума позики 10000грн., сума процентів 1620,00 грн. разом до сплати 11620,00 грн. 
Згідно п.1.5 позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий клієнтом.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами кредитного договору, що підтверджується листом ТОВ «ФК «Вер Фор Пей» від 16.12.2025 № 6521-ВП.
Згідно розрахунку заборгованості за договором від 26.09.2019 № 1317919 станом на 22.10.2020 заборгованість становить 31060грн., а саме:
-заборгованість за тілом кредиту - 10000 грн.;
-заборгованість за відсотками – 21060 грн.
07.12.2020 ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір про відступлення права вимоги № ККАУ-07122020, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги за договором від 26.09.2019 № 1317919.
Згідно витягу з реєстру боржників від 07.12.2020 ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги за договором № 1317919 від 26.09.2019 в сумі 31060грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту - 10000 грн.; заборгованість за відсотками – 21060 грн.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної у позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частин 1 і 2 статті 207 ЦК України у редакції,чинній на час виникнення спірних правовідносин,правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» (далі - Закон) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин 7 і 12 статті 11 Закону електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями статті 12 Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина 2 статті 639 ЦК України).
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до умов договору № 1317919 від 26.09.2019 сторони погодили строк кредитування 30 днів (п. 1.2 договору).
Згідно п. 1.6 договору у випадку неможливості виконання зобов`язань до договором у повному обсязі та у встановлений строк, клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики, шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, заява клієнта про продовження строку користування позикою вважається поданою.
Пунктом 1.7 договору передбачено, що після вчинення клієнтом дій згідно з п. 1.6 цього договору, та у разі якщо залишок суми позики складає не менше 400 грн., товариство має право, але не обов`язок, продовжити строк користування позикою, Новий строк користування позикою обчислюється з дня, наступного за днем вчинення клієнтом дій згідно з п. 1.6 цього договору та дорівнює 30 днів.
З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач неодноразово продовжував строк користування позикою та змінював дату погашення позики, сплачуючи нараховані проценти, зокрема, 
28.10.2019 в сумі 1620,00 грн., змінена дата погашення позики 28.11.2019, 
29.11.2019 в сумі 5400,00 грн., змінена дата погашення позики 28.12.2019, 
28.12.2019 в сумі 5400,00 грн., змінена дата погашення позики 28.01.2020, 
28.12.2019 в сумі 5400,00 грн., змінена дата погашення позики 28.01.2020,
27.01.2020 в сумі 5220,00 грн., змінена дата погашення позики 27.02.2020,
28.02.2020 в сумі 5400,00 грн., змінена дата погашення позики 29.03.2020,
09.04.2020 в сумі 6840,00 грн., змінена дата погашення позики 09.05.2020.
Таким чином, враховуючи умови договору п.1.6, 1.7 строк виконання зобов`язань настав 09.05.2020.
Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.
Отже, проценти за користування кредиту не підлягають нарахуванню після 09.05.2020, а вимоги щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами в сумі 15660 грн. (за період з 10.05.2020 по 22.10.2020) задоволенню не підлягають.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1ст. 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.
Враховуючи вищевикладене з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість договором в розмірі 15 400 грн. 00 коп., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000грн., по процентам в розмірі 5400 грн.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. до яких належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Надання правової допомоги позивачу здійснювало АО «Апологет» на підставі договору про надання правової допомоги № 0107 від 01.07.2025, ордеру серія ВС № 1381377 від 02.07.2025. 
Згідно акту наданих послуг № 876 про надання правничої допомоги від 12.01.2026 надано правову допомогу на загальну суму 8000 грн. Згідно детального опису наданих послуг від 12.01.2026 АО «Апологет» надана правнича допомога, а саме, усна консультація, ознайомлення із документами, погодження правової позиції, складання позовної заяви, подання до суду від імені клієнта.
Відповідач подав заяву про зменшення витрат на правничу допомогу з огляду на не співмірність розміру витрат предмету.
Дослідивши зміст наданої адвокатом професійної правничої допомоги, оцінивши поведінку обох сторін, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець, тривалість розгляду справи, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, належність зазначеної справи до категорії справ незначної складності, слід дійти висновку, що заявлені витрати на правову допомогу в сумі 8000грн. не є пропорційними до предмета спору, в тому числі з урахуванням значення справи для сторін, для підготовки даного позову немає необхідності у значній кількості часу, дослідженні великого об`єму нормативно-правових актів, збору та аналізу значної кількості документів, а також значного дослідження практики вирішення судами справ даної категорії.
Враховуючи обставини та результат розгляду даної справи, а також зважаючи на опис правової допомоги, яка надана позивачу за договором, суд вважає пропорційним розміром витрат на оплату професійної правничої допомоги до предмета спору та складності справи 1000,00 грн.
Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог (49,58%), а саме, судовий збір в розмірі 1 320 грн.02 коп. 
Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 353 ЦПК України, ст.ст. 512, 514, 525, 526, 612, 1048, 1049, 1054 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд -
ухвалив:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 1317919 від 26.09.2019 у розмірі 15 400 грн. 00 коп., судовий збір в розмірі 1 320 грн. 02 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. 00 коп.
В решті вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит Капітал» (ЄДРПОУ 35234236, 79000, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , прож., АДРЕСА_1 .
Дата складення повного тексту рішення суду 19.05.2026.
Суддя :