СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 квітня 2026 року м. Харків Справа № 917/2248/25 
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Слободін М.М., суддя Тихий П.В. , суддя Шутенко І.А.
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ТОВ "Фірма Адіс" (вх. № 417П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 09.02.2026 у справі № 917/2248/25 (суддя Кльопов І.Г.)
за позовною заявою Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні», м. Горішні Плавні, вул. Молодіжна, 8, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма Адіс», вул. Героїв Дніпра, 49, м. Горішні Плавні, Полтавська область,39800
про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:
Комунальне виробниче підприємство «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю " Фірма Адіс" про стягнення 51 712,28грн., у т.ч. 46 473,67 грн. - заборгованість за період листопад 2021 - вересень 2025 включно по індивідуальному договору про надання послуг з постачання теплової енергії, 530,70грн. - пені, 3 670,07грн. - інфляційні втрати, 1 037,84грн. - 3% річних.
Позовній заяві вимоги обґрунтовано тим, що відповідач не здійснив оплату за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, чим порушив умови господарських зобов`язань, встановлені зазначеним договором та законом.
Рішенням господарського суду Полтавської області від 09.02.2026 у справі № 917/2248/25 позов задоволено.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Адіс" ( вул. Героїв Дніпра, 49, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800, код ЄДРПОУ 24386116) на користь Комунального виробничого підприємства "Теплоенерго" ( м. Горішні Плавні, вул. Молодіжна, 8, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39800, код ЄДРПОУ 13940851) 46 473,67 грн. - заборгованість за період листопад 2021 - вересень 2025 включно по індивідуальному договору про надання послуг з постачання теплової енергії, 530,70 грн. - пені, 3 670,07 грн. - інфляційні втрати, 1 037,84 грн. - 3% річних, а також 3 028,00 грн судового збору.

ТОВ "Фірма Адіс" із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 09.02.2026 у справі № 917/2248/25 та ухвалити нове рішення про відмову в позові.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що надані позивачем розрахунки споживання теплової енергії на опалення ж/будинком № 17 по вулиці Космонавтів, обладнаним комерційним вузлом обліку, за період з 02.11.2021 по 24.03.2025 документально не обґрунтовані та не підтверджені, оскільки у зазначених розрахунках позивач в якості вихідних даних використовує обсяг спожитої в цілому будинком 17 по вул. Космонавтів в м. Горішні Плавні теплової енергії в Гкал. Між тим, будь-яких доказів розміру використаних у розрахунках обсягів спожитої теплової енергії матеріали справи не містять. Зокрема, позивачем не надані акти зняття показників теплового лічильника, яким за його твердженням обладнаний багатоквартирний житловий будинок по вул. Космонавтів, 17.
Наявний в матеріалах справи документ «Споживання тепла ж/б по вул. Космонавтів, 17», на думку апелянта, становить із себе складену працівником позивача таблицю, яка містить показники лічильника на початок та на кінець певних періодів, але будь-яких доказів показань лічильників матеріали справи не містять. Такими доказами, могли бути акти зняття показників будинкового теплового лічильника, складені та підписані позивачем та споживачем в особі управителя будинку (у даному випадку – КЖРЕП № 1). Позивачем такі акти не надані. Не містять матеріали справи також документального підтвердження використаних позивачем у розрахунках даних щодо загальної опалювальної площі будинку № 17 по вул. Космонавтів в м. Горішні Плавні. Між тим, як зазначає апелянт, від співвідношення розміру опалювальної площі приміщення відповідача і загальної опалювальної площі будинку залежить визначення обсягу теплової енергії на міста загального користування (МЗК), на забезпечення функціонування ВБСО, обсягу теплової енергії без розподільного обліку теплової енергії та відповідні нарахування плати. Відсутній в матеріалах справи розрахунок середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень у розрахункові періоди (місячні) за формулою 32 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22 листопада 2018 року (надалі- Методика № 315). Між тим, як зазначає апелянт, від значення саме такого показника позивачем визначалося значення мінімального споживання теплової енергії та здійснювалося нарахування за послугу з постачання теплової енергії (графа «розрахункова, Гкал» у розрахунках в період з 02.11.2021 по 27.03.2024).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Фірма Адіс" (вх. № 417П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 09.02.2026 у справі № 917/2248/25.
Розгляд апеляційної скарги ТОВ "Фірма Адіс" (вх. № 417П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 09.02.2026 у справі № 917/2248/25 постановлено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Встановлено учасникам справи строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження - протягом 15 днів (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) з дня вручення даної ухвали.
Витребувано з господарського суду Полтавської області матеріали справи № 917/2248/25.
Ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 отримано всіма учасниками справи 09.03.2026 о 15:28 год., про що свідчать наявні в матеріалах справи довідки про доставку учасникам справи електронного листа (ухвали Східного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 у даній справі).
16.03.2026 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 917/2248/25.
Від представника позивача 23.03.2026, тобто у встановлений судом строк, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить долучити копії свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, акту від обстеження нежитлового приміщення ТОВ Фірма «АДІС» у житловому будинку № 17, по вул. Космонавтів, м. Горішні Плавні від 20.11.2024, Договору № 230 від 15 жовтня 2014 р. про постачання теплової енергії в гарячій воді як докази по справі № 917/2248/25. Крім того, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Полтавської області від 09.02.2026 у справі № 917/2248/25 - без змін. 
27.03.2026 від представника відповідача надійшли заперечення на клопотання про долучення додаткових доказів, посилаючись на те, що як вбачається зі змісту відзиву на апеляційну скаргу, позивачем надані копії документів, які існували на час розгляду справи судом першої інстанції, але не були надані позивачем суду першої інстанції. При цьому, відзив не містить посилання на докази неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача.
Розглянувши клопотання позивача про долучення нових доказів колегія суддів зазначає наступне.
У відповідності до ч. 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем не зазначено підстав неподання або неможливості неподання зазначених доказів до суду першої інстанції.
Між тим, прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів на стадії апеляційного провадження за відсутності визначених статтею 269 ГПК України підстав для їх прийняття фактично буде порушувати принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, оскільки відповідно до статті 124, 129 Конституції України, статей 7, 13 ГПК України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Поруч із цим, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 статті 13 ГПК України).
Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №913/479/18.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення клопотання позивача про долучення нових доказів у справі.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як свідчать матеріали справи, предметом господарської діяльності Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» згідно з пунктом 2.2 Статуту є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, надання послуг споживачам міста Горішні Плавні з централізованого постачання гарячої води та опалення, укладення договорів із споживачами на постачання теплової енергії і гарячої води.
Позивач є виконавцем житлово-комунальної послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води згідно з частиною 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189 від 09.11.2017 зі змінами та доповненнями.
Згідно з пунктом 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів № 830 від 21.08.2019, пункту 12 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених Постановою Кабінету Міністрів № 1182 від 11.12.2019 (далі Правила) надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.
Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189 від 09.11.2017зі змінами та доповненнями.
З пропозицією про укладання договору про надання послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.
Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті органу виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.
Також частиною 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189 від 09.11.2017 зі змінами та доповненнями визначено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Стаття 24 Закону України «Про теплопостачання» № 2633-IV від 02.06.2005 зі змінами та доповненнями покладає саме на відповідача (споживача) обов`язок щодо своєчасного укладання договору про надання послуг. Це є не право відповідача, а його обов`язок.
Як зазначає позивач, відповідач не звертався до КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» у вказаний законодавством термін про вибір моделі договірних відносин та укладення відповідного договору.
Отже, вважається, що індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021 та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води від 01.11.2021, які опубліковані на офіційному вебсайті позивача 01.10.2021 вважаються укладеними.
Відповідно до умов пункту 1 індивідуальних договорів про надання послуги від 01.11.2021, вони є публічними договорами приєднання, які встановлюють порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії та гарячої води.
Згідно з Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189 від 09.11.2017 зі змінами та доповненнями індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово - комунальної послуги.
Згідно з Правилами, пунктом 4 індивідуального договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, оплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
Як стверджує позивач, про факт надання послуги позивачем та отримання послуги відповідачем свідчать копії актів готовності будинку до опалювального періоду, розпорядження міського голови Горішньоплавнівської міської Ради Кременчуцького району Полтавської області про початок опалювального сезону/про відключення опалення, розрахунки споживання тепла за показниками лічильників, розрахунки споживання теплової енергії на опалення, актів приймання вузла обліку теплової енергії, часткова оплата послуг відповідачем.
КВП«ТЕ» м. Горішні Плавні» забезпечує послугами з постачання тепловою енергії на опалення та гарячої води, зокрема житловий будинок 17, по вул. Космонавтів м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області.
Нежитлове приміщення відповідача загальної (опалювальної) площі 87,6 метрів квадратних вбудоване приміщення магазину в будинку 17, по вул. Космонавтів м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області, про що свідчать копії Договору купівлі - продажу вбудованого приміщення магазину від 27.04.2011, Витягу про державну реєстрацію прав віл 27.04.2011, Технічного паспорту від 25.03.2011 на приміщення магазину, розташованого в будинку 17, по вул. Космонавтів м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області, опитувального листа відповідача від 09.10.2014 щодо загальної площі приміщення.
Житловий будинок 17, по вул. Космонавтів м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області обладнано загально будинковим вузлом комерційного обліку теплової енергії на потреби опалення, що підтверджується копією акту приймання вузла обліку теплової енергії.
В нежитловому приміщенні відповідача не встановлений розподільний вузол обліку теплової енергії.
Нежитлове вбудоване приміщення відповідача розташовані на першому поверсі будинку, тобто система опалення та гарячого водопостачання є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання житлового будинку, в якому воно розташоване.
Як вбачається з матеріалів справи, нарахування відповідачу за період листопад 2021 року - вересень 2025 року здійснювались за послугу з постачання теплової енергії, за теплову енергію на загально будинкові потреби опалення, за теплову енергію на забезпечення функціонування ВСО загально будинкові потреби опалення, абонентське обслуговування за надання послуг з постачання теплової енергії, абонентське обслуговування за надання послуг з постачання теплової енергії.
Згідно з Методикою розподілу, розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.
Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (тепло лічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених на опалювальних приладах опалювальних приміщень.
Як зазначає позивач, станом на 01.10.2025 у відповідача виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 46 473,67 грн, у зв`язку з несплатою за послугу з постачання теплової енергії, за теплову енергію на забезпечення функціонування ВСО/ загально будинкові потреби опалення, абонентське обслуговування за надання послуг з постачання теплової енергії, абонентське обслуговування за надання послуг з постачання гарячої води за період листопад 2021 року - вересень 2025 року включно.
За цей період позивач нарахував 132 674,61 грн, відповідач сплатив - 86 200,94 грн.
Відповідно до пункту 5 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021 виконавець надавав послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язувався своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу у строки і на умовах, що визначені договором.
Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та складається з обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо, частини обсягу теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загально будинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.
Відповідно до п. 30 Індивідуального договору, споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830, в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022 та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на веб-сайті підприємства http://teplo-hp.in.ua/abonplata/.
Згідно п. 31 Індивідуального договору, вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.
Рішеннями Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 293 від 26.10.2021 та № 213 від 12.09.2023, № 254 від 13.08.2024 були затверджені тарифи на теплову енергію та послугу з постачання теплової енергії.
Наказами КВП «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» встановлені розміри плати за абонентське обслуговування за індивідуальними договорами про надання послуги та включає витрати виконавця на укладення договору про надання комунальної послуги, здійснення розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахування та стягнення плати за спожиті комунальні послуги, обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку теплової енергії та виконання інших функцій.
Згідно з пунктом 33 договорів про надання послуги від 01.11.2021 виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.
Як зазначає позивач, на виконання умов договорів позивач за період листопад 2021 року - вересень 2025 року направив відповідачу рахунки на оплату послуг, в яких зазначав тарифи, послуги та їх розрахунок, згідно з чинним законодавством.
Проте відповідач не здійснив оплату послуг в повному обсязі.
Отже, заборгованість відповідача станом на 01.10.2025 складає 46 473,67грн.
Згідно з пунктом 45 індивідуальних договорів від 01.11.2021 про надання послуги у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Розмір нарахованої пені відповідачу за період 03.12.2024 - 26.11.2025 складає 530,70 грн.
Також, за несвоєчасне здійснення платежів за період березень - жовтень 2025 року позивач нарахував відповідачеві інфляційні втрати в розмірі 3 670,07 грн та 3 % річних за період з 01.03.2024 - 26.11.2025, що складає 1 037,84 грн.
Місцевий господарський суд, задовольняючи позовні вимоги виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів вважає вказані висновки місцевого господарського суду передчасними з огляду на таке.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021, який опублікований на офіційному вебсайті позивача 01.10.2021 вважається укладеними та обов`язковим до виконання.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що тариф по відповідним категоріям застосовується виключно із призначення приміщення, тому підстави для застосування тарифу категорії «населення» для нарахування за послугу з постачання теплової енергії відповідачу відсутні.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що при розрахунках споживання теплової енергії позивач за період листопад 2021 року - вересень 2025 року позивач правомірно застосовував положення Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 за № 315 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.12.2018 за № 1502/32954; за період листопад 2022 року липень 2024 року застосовував положення Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 за № 315 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.12.2018 за № 1502/32954 із змінами та доповненнями, внесеними наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 за № 358, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.01.2022 за № 93/37429.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач за період надання послуг (листопад 2021 року - вересень 2025 року) не спростував факт надання послуг та частково здійснив оплату позивачу за надані послуги в сумі 86 200,94 грн, чим підтвердив надання послуг та приєднання до публічного договору.
Проте, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про підтвердження позивачем обґрунтованості вартості наданих ним відповідачеві послуг, з огляду наступне. 
Так, нежитлове приміщення відповідача загальної (опалювальної) площі 87,6 метрів квадратних вбудоване приміщення магазину в будинку 17, по вул. Космонавтів м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області, про що свідчать копії Договору купівлі - продажу вбудованого приміщення магазину від 27.04.2011, Витягу про державну реєстрацію прав віл 27.04.2011, Технічного паспорту від 25.03.2011 на приміщення магазину, розташованого в будинку 17, по вул. Космонавтів м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області, опитувального листа відповідача від 09.10.2014 щодо загальної площі приміщення.
Житловий будинок 17, по вул. Космонавтів м. Горішні Плавні Кременчуцького району Полтавської області обладнано загально будинковим вузлом комерційного обліку теплової енергії на потреби опалення.
Позивачем належним чином доведено факт споживання відповідачем теплової енергії за період листопад 2021 по вересень 2025.
Разом з цим, колегія суддів вважає неможливим задоволення такої позовної вимоги про стягнення коштів, яка не має здатності до арифметичної (математичної) перевірки. 
Так, якщо розмір грошової вимоги не може бути верифікований, перевірений в ході судового розгляду, вимога не може бути задоволена навіть у разі, коли загальні підстави позову видаються суду переконливими. 
Зокрема позивач, обраховуючи обсяги теплової енергії на потреби опалення приміщення відповідача, послався на Методику розподілу між споживачами обсягів, спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджену Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 р. № 315, яка встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.
Відповідно до п. 2 розділу ІІ Методики № 315 загальний обсяг спожитої у будинку теплової енергії у кожному розрахунковому періоді розподіляється на:
- обсяг спожитої теплової енергії на забезпечення загальнобудинкових потреб (визначається спрощено та складає 25% від загального обсягу, спожитої будинком, теплової енергії, згідно п. 8, розділу IV Методики, (ст. 7) та розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будинку (ст. 4), (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об?ємів їх житлових/нежитлових приміщень (ст. 3), згідно п. 12, розділу IV Методики;
- обсяг спожитої теплової енергії на забезпечення безпосередньо опалення житлових та нежитлових приміщень (прим) визначається як різниця загального обсягу, спожитої у будинку, теплової енергії та обсягу теплової енергії донарахованої до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень, обсягу спожитої теплової енергії приміщень з транзитними мережами внутрішньобудинкової системи опалення та обсягу теплової енергії, спожитої на забезпечення загальнобудинкових потреб, (ст. 11 = ст. 6 - ст 8 - ст. 10 - ст. 7); розподіляється на площі житлових/нежитлових приміщень, підключених до ЦСО (ст. 5), пропорційно до площі кожного приміщення.
Тобто обсяг теплової енергії, спожитої на опалення житлових та нежитлових приміщень, визначається як різниця загального обсягу спожитої теплової енергії у будинку та обсягу теплової енергії витраченого на загальнобудинкові потреби, обсягу спожитої теплової енергії приміщень з транзитними мережами внутрішньобудинкової системи опалення, обсягу спожитої теплової енергії приміщень, що оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії, обсягу теплової енергії донарахованої до мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень.
В обґрунтування позовних вимог позивачем надано лише розрахунок споживання теплової енергії на опалення ж/будинком № 17 по вул. Космонавтів обладнаним комерційним вузлом обліку, який містить опалювану площу приміщення відповідача та обсяг теплоенергії на місця загального користування, обсяг теплоенергії на забезпечення функціонування ВБС, обсягу теплоенергії без розподільного обліку теплової енергії, витрати теплової енергії на 1м2без розподільного обліку теплової енергії.
В свою чергу, позивачем в обґрунтування розміру заборгованості не надано даних щодо загальної опалювальної площі будинку № 17 по вул. Космонавтів в м. Горішні Плавні. Між тим, від співвідношення розміру опалювальної площі приміщення відповідача і загальної опалювальної площі будинку залежить визначення обсягу теплової енергії на міста загального користування (МЗК), на забезпечення функціонування ВБСО, обсягу теплової енергії без розподільного обліку теплової енергії та відповідні нарахування плати. Відсутній в матеріалах справи розрахунок середнього питомого споживання теплової енергії на опалення приміщень у розрахункові періоди (місячні) за формулою 32 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22 листопада 2018 року (надалі- Методика № 315). Між тим, від значення саме такого показника позивачем визначалося значення мінімального споживання теплової енергії та здійснювалося нарахування за послугу з постачання теплової енергії (графа «розрахункова, Гкал» у розрахунках споживання теплової енергії на опалення ж/будинком по вул. Космонавтів в період з 02.11.2021 по 27.03.2024). 
За викладених обставин, наданий позивачем розрахунок основної заборгованості відповідача не підтверджений документально, отже не є доведеним.
За таких обставин, матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта про те, що з наданих позивачем документів неможливо встановити які саме вихідні дані взяті позивачем для обрахунку обсягу спожитої ним теплової енергії.
З урахуванням наведеного, констатуючи неможливість арифметичного розрахунку/перевірки судом суми позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а у вимозі позивача про стягнення з відповідача 46 473,67 грн заборгованості з оплати спожитої послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року - вересень 2025 року слід відмовити.
Позивач, звертаючись до суду з позовом, також просив суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 530,70 грн за період 03.12.2024 - 26.11.2025, за період березень 2024 - жовтень 2025 року інфляційні втрати в розмірі 3 670,07грн та 3 % річних за період 01.03.2024 - 26.11.2025, що складає 1 037,84 грн.
Враховуючи те, що судом апеляційної інстанції встановлено недоведеність нарахування основної заборгованості, рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, а вимоги позивача щодо стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені задоволенню не підлягають.
Відносно інших аргументів апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що вони жодним чином не впливають на висновок суду про недоведеність суми основного зобов`язання як підставу відмови у позові, тому не вимагають детального аналізу суду. 
Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, в зв`язку з чим рішення господарського суду Полтавської області від 09.02.2026 у справі № 917/2248/25 підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до п.п.в) п.4 ч.1 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 129, 269, 270, п.2 статті 275, п.2, 4 ч.1 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "Фірма Адіс" (вх. № 417П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 09.02.2026 у справі № 917/2248/25 задовольнити.
Рішення господарського суду Полтавської області від 09.02.2026 у справі № 917/2248/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Стягнути з Комунального виробничого підприємства «Теплоенерго» м. Горішні Плавні» (вул. Молодіжна, 8, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39801, код ЄДРПОУ 13940851) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Фірма Адіс" ( вул. Героїв Дніпра, 49, м. Горішні Плавні, Полтавська область, 39803, код ЄДРПОУ 24386116) 3633,60 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Дана постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. 
Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя П.В. Тихий 

Суддя І.А. Шутенко